UNGARNS HISTORIE OG KULTUR
UNGARNS HISTORIE OG KULTUR
UNGARNS HISTORIE OG KULTUR
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
VINCE SULYOK : <strong>UNGARNS</strong> <strong>HISTORIE</strong> <strong>OG</strong> <strong>KULTUR</strong> — VI. Ungarn under habsburgsk herredømme 1700 — 1790<br />
skulle reise seg mot Habsburgerne. Da Rákóczi selv ankom til Ungarn i midten av juni, ble han imidlertid<br />
møtt av en ynkelig liten og forvirret flokk av opprørere på et par hundre mann, nettopp slått av keiserens<br />
tropper... Under Rákóczis ledelse økte imidlertid denne lille skare innen kort tid til en mektig hær, og selve<br />
opprøret, som grep raskt om seg, utviklet seg snart til en landsomfattende nasjonal frihetskamp, bunnet på<br />
den almene lengten etter landets virkelige frigjøring.<br />
Rákóczi fikk nå en økende tilslutning også fra adelen, især fra dens laveste og mellomste skikt, og fra<br />
byene. Innen året var omme, gjorde Rákóczi seg herre over hele det ungarske Opplandet, store deler av det<br />
sentrale Slettelandet, og hans styrker rykket delvis også inn i Transsylvania og Transdanubia.<br />
Rákóczi var klar over at den ungarske frihetskamp var uten sjanser, hvis den ikke ble gjort til en integrert<br />
del av de stridigheter som akkurat da pågikk i Europa: i nordøst gjaldt det kampen om hegemoniet, og de<br />
involverte var i første rekke Polen, Russland, Sverige og Preussen, og noe fjernere Det tyske rike og<br />
Danmark-Norge. Det viste seg snart at Sverige stillte seg avvisende eller i beste fall likegyldig. Polen var<br />
nettopp invadert av svenskene. Preussen ble etter hvert mere interessert, særlig fra 1708, da den ungarske<br />
trone ble tilbudt kronprins Fredrik Vilhelm, men den prøysiske støtte forble likevel uten effekt. I sluttfasen av<br />
frihetskampen kom Russland til å representere det siste håp for Rákóczi, men dessverre forble også der alt<br />
på det verbale plan, som vi senere kommer til å se. Viktigst for Rákóczi var imidlertid det som akkurat da<br />
foregikk i Vest-Europa, nemlig den spanske arvefølgekrigen (1701-14) som tilsynelatende skapte en meget<br />
gunstig internasjonal situasjon med gode utsikter også for Rákóczis frihetskamp.<br />
Spania-striden gjaldt arvefølgen etter den habsburgske kongen Karl 2: det fantes to kandidater til tronen,<br />
hertug Filip av Anjou og Bourbon fra Frankrike, Ludvig 14s sønnesønn, og erkehertug Karl av Habsburg fra<br />
Østerrike, nest eldste sønn til keiser Leopold 1. En rekke europeiske land (Storbritannia, Nederland,<br />
Preussen, Portugal og Savoie) var redd for at Frankrike skulle bli en overmektig stat, dersom Filip av Anjou<br />
og Bourbon skulle få godkjent sitt arvekrav, og støttet derfor keiser Leopold; Frankrike ble kun hjulpet av det<br />
lille Bayern. Rákóczis Ungarn som i 1703 reiste seg mot Østerrike, ble derfor i denne situasjon liksom en<br />
naturlig forbundsfelle til Frankrike. Fyrst Rákóczi forsøkte da gang på gang også formelt å alliere seg med<br />
kong Ludvig 14 og dermed liksom “legalisere” det spirende om enn noe spede samarbeidet mellom dem ved<br />
å undertegne en juridisk bindende overenskomst med Frankrike, men Ludvig 14 vegret seg for på denne<br />
måte indirekte å anerkjenne en fyrste som nettopp hadde reist seg mot sin egen konge... Han nøyde seg<br />
derfor med å sende en del offiserer og regelmessige pengestøtter til Rákóczi. Fyrsten på sin side gjerne ville<br />
vinne også de øvrige europeiske maktene for den ungarske sak, og sendte i begynnelsen av 1704 sine<br />
gesandter også til de svenske, prøysiske, danske, polske og pavelige hoff.<br />
Når det gjelder Rákóczi-tidens forhold til Ungarns serbiske innvandrere i Sør-Ungarn, så representerer det<br />
et sørgelig kapitel i frihetskampens historie. Som vi har sett det før, ble store serbiske masser sluppet av den<br />
østerrikske sentral-regjering inn i de avfolkede sørungarske områder som nybyggere, uten at ansvarlige<br />
ungarske myndigheter er blitt spurt om det. Serberne, som nok skjønte at de ikke uten videre var vel sett av<br />
ungarere flest, var redd for enhver styrkelse av den ungarske nasjonalstat, og støttet derfor Wiens<br />
ungarskfiendtlige politikk i alt. En naturlig følge av denne holdningen ble at serberne stilte seg svært fiendtlig<br />
overfor Rákóczis frihetskamp, noe som bl.a. ble artikulert gjennom en rekke blodige angrep på forsvarsløse<br />
ungarske bosetningsområder og byer. De mest brutale var angrepene mot Pécs og Kecskemét.<br />
En stund ble sogar en allianse med tyrkerne overveid. Rákóczi utga samtidig manifestet Recrudescunt<br />
diutina vulnera inclytae gentis Hungariae (‘de gamle sårene til det berømte ungarske folk er gått opp igjen’;<br />
dette ble i virkeligheten forfattet av fyrstens personlige sekretær, dikteren, kansleren og diplomaten Pál<br />
Ráday (1677-1733). Som Rákóczis utsending, besøkte han dessuten i 1709 Sveriges konge, Karl 12, og<br />
skildret denne reisen i den interessante boken Benderbe menő utazásomnak diáriuma (‘diariet av min reise<br />
til Bender i 1709’). Selve manifestet utkom i særskilte utgaver på latin, ungarsk, tysk, fransk og nederlandsk 1 ,<br />
og hadde til hensikt å informere utlandet om de østerrikske overgrepene, samt om nødvendigheten og<br />
berettigelsen av den ungarske oppstanden. – Samme formål tjente også Mercurius Veridicus ex Hungaria<br />
(de første numrene med tittelen Mercurius Hungaricus), den første ungarske, men latinspråklige avis, som<br />
egentlig var et svar på den propaganda hoffets Wienerisches Diarium representerte.<br />
Den forente fransk-bayerske hær oppnådde i løpet av 1703 betydelig fremgang. Den ble ledet av kurfyrst<br />
Max Emmanuel, som var Rákóczis kandidat til den ungarske trone, og rykket nå frem mot Wien langs<br />
Donau, mens Rákóczis kurutser trengte seg samtidig frem fra øst og nådde snart den østerrikske grense.<br />
Enkelte av Károlyis tropper nådde sogar helt frem til Wien, til tross for at den keiserlige hær i Ungarn fra<br />
sommeren 1705 også fikk støtte fra utenlandske hjelpetropper, bl.a. fra en dansk-norsk kontingent på 6<br />
tusen mann. Rákóczis håp var sammen med den fransk-bayerske hær å beleire og erobre Wien, hvis fall alt i<br />
seg selv lett kunne ført til Habsburg-rikets oppløsning. Han ble dog snart skuffet i sine store forventninger:<br />
1 Nagyszombat 1704. Se også Manifest du Prince Rakoczy. Basle 1708.<br />
___________________________________________________________________________________<br />
© Copyright Mikes International 2001-2006, Vince Sulyok 1958-2006 - 187 -