UNGARNS HISTORIE OG KULTUR
UNGARNS HISTORIE OG KULTUR
UNGARNS HISTORIE OG KULTUR
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
VINCE SULYOK : <strong>UNGARNS</strong> <strong>HISTORIE</strong> <strong>OG</strong> <strong>KULTUR</strong> — IV. Middelalderungarn på sitt høyeste 1301—1526<br />
Både kong Ulászló og Hunyadi var innstilt på å akseptere tilbudet, men pavestolen var svært oppsatt på å<br />
fortsette den lovende krig mot tyrkerne. Pavens sendemann, kardinal Giuliano Cesarini klarte til slutt å<br />
overtale den nølende konge ved å hevde at en felles pavelig-venetiansk flåte, med støtte fra Burgundia,<br />
Genova og Bysants, allerede var på vei til Dardanellene for å forhindre at tyrkernes Lilleasia-hær fikk krysse<br />
havet og komme til unnsetning på Balkan.<br />
I september 1444 satte, anført av kongen selv, en ungarsk hær seg i bevegelse, hvis antall var langt<br />
lavere enn ved det lange hærtog. Den fikk heller ingen støtte fra den serbiske despoten. Den tok Nikopolis i<br />
midten av oktober. Voivoden av Valakia sluttet seg da til dem med 4 tusen mann. Hæren nådde i<br />
begynnelsen av november Svartehavet ved Varna. Der ventet det flere overraskelser på dem: den lovede<br />
flåte ble bare halvparten så stor som de på forhånd er blitt enige om; heller ikke denne halvstore flåte gjorde<br />
noen skikkelig jobb, med unntagelse av burgunderne; tvertom deltok flåtestyrken fra Genova i å frakte<br />
tyrkerne over sundet – mot god betaling! Hele den tyrkiske hær var derfor praktisk talt uhindret kommet over<br />
til Europa og ventet med minst 50 tusen mann på ungarernes ankomst.<br />
Møtet begynte likevel lovende for Ulászlós hær, idet Hunyadi straks rettet et lynhurtig angrep mot<br />
tyrkerne, og klarte også å ødelegge begge fløyene som da tok til å flykte, med Hunyadis ryttere i ryggen.<br />
Men mens han var borte, bestemte den unge ungarsk-polske konge seg til et angrep mot selve kjærnen av<br />
den tyrkiske hær: janitsjarene. De tallmessig langt overlegne og veldisiplinerte tyrkiske elitetropper stanset<br />
imidlertid det dilettantiske angrep og i et motangrep tilintetgjorde de kongens lille hær. Kongen falt selv på<br />
slagmarken. Hunyadi fant, da han vendte tilbake fra forfølgelsen av tyrkerne, den ungarske hovedhær slått<br />
og i full oppløsning. Ungarn mistet vel en femtedel av sine styrker ved denne anledning, og også kardinal<br />
Cesarini ble drept. Tyrkernes tap var minst like stort, sieren ble likevel deres.<br />
Den flyktende Hunyadi ble tatt til fange av voivoden av Valakia, Vlad Dracul, og løslatt først etter en<br />
truende oppfordring fra den ungarske palatinen Hédervári.<br />
László 5 Posthumus (1444—57) og regenten Hunyadi<br />
Riksdagen av april 1445 anerkjente László 5 Posthumus, Albrechts sønn, som Ungarns konge – på den<br />
betingelse at Fredrik 3 var villig å utlevere ham og Stefanskronen til Ungarn. Inntil da skulle landet styres av<br />
riksrådet, til daglig representert ved syv navngitte magneter, blant dem Hunyadi. Fredrik 3 viste ingen iver på<br />
å etterkomme riksdagens ønske, hans betingelser for utlevering av barnekongen var i hvert fall uakseptable.<br />
Som følge av dette ble János Hunyadi av riksdagen i juni 1446 valgt til riksforstander (regent, gubernator), til<br />
kong László skulle bli i stand til å overta regjeringsmakten. Det ble imidlertid presisert at riksforstanderen<br />
representerte den fulle kongemakt bare sammen med riksrådet. Flere av de mektige baronene i riksrådet var<br />
fra før av motstandere og rivaler til Hunyadi. Det viste seg imidlertid snart at Hunyadi var sterk nok til å samle<br />
makten og landets krefter i sin egen hånd og bringe orden i de lett kaotiske tilstander Ungarn nå befant seg i<br />
etter Varna-tragedien. Enkelte av storbaronene forsøkte nemlig å utnytte situasjonen til voldshandlinger, til å<br />
tilrive seg eiendommer, utvide sin makt, og mer eller mindre løsrive “sin” landsdel. Ved riksdagen av 1447<br />
økte Hunyadis makt ytterligere ved at ordningen med de syv magnatene som øverste råd for den utøvende<br />
makt ble opphevet, og ved at Hunyadi fra nå av fritt rådde over de såkalte kongelige inntektene.<br />
Høsten 1446 førte han en hærtokt mot Fredrik 3 og herjet det østlige Østerrike til Wien; aksjonen endte<br />
med en våpenhvile i juni 1447. Han dro deretter mot den tyrkervennlige voivod Vlad Dracul i Ungro-Valakia<br />
som ble henrettet og erstattet av en ny voivod som anerkjente Ungarns overhøyhet. Dermed ble også<br />
buffersonen mot Tyrkia gjenopprettet. Men Hunyadi ville gjerne gå videre og arbeidet bestandig med det mål<br />
for øyet å fordrive tyrkerne helt fra Balkan. Han gjenopptok derfor kontakten med albanernes fører og<br />
nasjonalhelt Skander beg (Georg Kastriota, 1405-68) som fra 1443 ledet albanernes motstandskamp mot<br />
tyrkerne med stort hell. Hunyadi og Skander beg ble nå enige om å sette i gang en krig i fellesskap. I<br />
september 1448 dro derfor Hunyadi med en hær på vel 30 tusen mann inn i Serbia. Despoten Brankovic<br />
forrådte imidlertid ham og hans vei til sultan Murad 2 som med sin tallmessig langt overlegne hær falt<br />
Hunyadi i ryggen og rettet et overraskende angrep på ungarerne på Trostesletta, før Hunyadis hær kunne<br />
forene seg med Skander begs albanske tropper. Begge parter led store tap, men seieren ble Murads. Den<br />
flyktende Hunyadi ble tatt til fange av despoten Brankovic som straks tilbød å utlevere ham til tyrkerne,<br />
sultanen avslo imidlertid tilbudet... En tid senere, etter å ha mottatt trusler fra Ungarns prelater og baroner,<br />
og etter å ha fått innfridd sine skamløse krav, tillot despoten at Hunyadi vendte tilbake til Ungarn.<br />
Etter dette nederlag ble Hunyadis maktstilling noe svekket i Ungarn, men dette fikk ham ikke fra sin<br />
kongstanke om et offensivt forsvar mot tyrkerne. Foreløpig ble han imidlertid nødt til å lede et hærtog mot<br />
Giskra og hans tsjekkisk-husittiske leietropper som herjet i Nord-Ungarn, dessuten var han blitt viklet inn i<br />
kampen om den politiske makt mellom de ulike magnat-grupperinger. I 1452 kom det dertil fortgang i saken<br />
___________________________________________________________________________________<br />
© Copyright Mikes International 2001-2006, Vince Sulyok 1958-2006 - 117 -