UNGARNS HISTORIE OG KULTUR
UNGARNS HISTORIE OG KULTUR
UNGARNS HISTORIE OG KULTUR
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
VINCE SULYOK : <strong>UNGARNS</strong> <strong>HISTORIE</strong> <strong>OG</strong> <strong>KULTUR</strong> — III. Árpádenes middelalderrike 997—1301<br />
å dra mot dem. De to hærene møttes ved elven Sajó, nær landsbyen Muhi. Slaget den 11.april 1241 ble<br />
vunnet av tatarene som anvendte den samme urgamle nomadiske krigstaktikk som de hedenske magyarene<br />
selv engang med så stort hell hadde benyttet mot Vest-Europa. De fleste av den ungarske hæren mistet<br />
imidlertid livet i blobadet som fulgte etter selve slaget. Kongen selv klarte med nød og neppe å unnslippe, og<br />
dro deretter gjennom Nord-Ungarn til borgen i Pozsony, ved landets vestgrense (idag: Bratislava). Der ble<br />
han straks etter enda en illusjon fattigere: han ble av den østerrikske hertug invitert over til den østerrikske<br />
side av grensen, til Heinburg.<br />
Béla dro med glede – for straks etter ankomsten å bli arrestert der... Hertugen utnyttet hans vanskelige<br />
situasjon til å kreve ham for ti tusen sølvmark og Ungarns tre vestligste fylker før Béla fikk fortsette sin vei til<br />
Zagreb.<br />
Han sendte derfra nye brev til paven, franskekongen Ludvig 9 og den tyske keiser Fredrik 2. Til sistnevnte<br />
tilbø Béla Ungarn sogar som len, mot at han omgående sendte en tysk hær til landets unnsetning. Men<br />
uansett hvor mye han tryglet og ba, fikk han ingen hjelp fra noe sted, i høyden bare tomme fraser som svar.<br />
Tatarene voldte enorme ødeleggelser i landet i de påfølgende månedene, de plundret og brente ned alt<br />
og drepte alle de kom over uten skånsel, eller i beste fall førte de dem ut av landet som slaver. Vi har et høyt<br />
skolert øyenvitne til disse hendelsene, og til overmål var han også ualminnelig pennefør: Mester Rogerius,<br />
en geistlig fra Italia, fra 1249 til sin død i 1266 erkebiskop i Spalato (Split) som den gang tilhørte Ungarn; i<br />
tatarinvasjonens dager tjenstgjorde han imidlertid som kannik ved domskapitlet til (Nagy)Várad. Da tatarene<br />
erobret, plundret og brente byen, ble også han tatt til fange blant andre tusener, og holdt i tatarenes<br />
fangenskap i vel halvannet år før han endelig klarte å rømme. Han fikk således god anledning på nært hold å<br />
erfare tatarenes råhet, brutalitet og voldsomme fremferd. I sitt verk Carmen miserabile gir han en detaljert<br />
skildring av sine opplevelser og det syn som møtte ham etter flukten gjennom Transsylvanias ødelagte byer,<br />
først og fremst Gyulafehérvár og Várad, – en rystende lesning den dag i dag. Det er samtidig en viktig<br />
historisk kilde med en skarpsynt analyse av de politiske og sosiale forhold i Ungarn i før-invasjonstiden som<br />
nødvendigvis måtte føre til denne store nasjonale katastrofe.<br />
Mongol-tatarene fikk fritt spillerom i den østligste del av landet som omfattet det store ungarske<br />
slettelandet og Transsylvania, områder hvor det bare fantes svært få festninger av stein. I første omgang<br />
klarte imidlertid ungarerne å holde Donaulinjen slik at de vestlige landsdeler er midlertidig blitt spart for<br />
ødeleggelsene.Hertug Fredrik av Østerrike benyttet seg av anledningen og okkuperte byen Győr, men<br />
ungarerne hadde ennå krefter nok til kort etterpå å jage ham og hans folk fra byen. Vinteren 1241-42 ble en<br />
av de kaldeste i landets historie, og også Donau hadde frosset til slik at det ble uråd å hindre tatarene i å<br />
krysse elven. Transdanubia, romernes forhenværende Pannonia er likevel ikke blitt ødelagt i samme grad<br />
som de østlige landsdeler: for det første fantes det mange festninger av stein her, og ingen av dem klarte<br />
tatarene å erobre; for det annet var tatarene oppsatt på å fange selve kongen som sammen med den<br />
kongelige familie i mellomtiden var kommet til borgen i Trau i Dalmatia. Tatarene fulgte derfor etter ham. En<br />
liten flåte sto allerede klart ti å redde kongen over til Italia, da tatarene istedenfor å beleire borgen plutselig<br />
trakk seg vekk fra byen, og i løpet av mars måned rømte de sogar hele Ungarn. Det var en samstemt, felles<br />
utmarsj, plansmessig og raskt gjennomført. Enkelte hevder at dette skulle skyldtes storkhanen Ogotais<br />
(Ögödej) død i Indre-Asia, mens etter andres mening må mongol-tatarene ha følt seg usikre og utsatte i<br />
Ungarn, alt for langt fra deres egne hjemlige trakter, og med de truende russiske fyrstedømmene på<br />
nordsiden av deres hittil erobrede steppeområder nord for Svartehavet. Dessuten må deres tap i Ungarn ha<br />
vært betydelige, og motstanden mot dem ennå langt fra oppgitt.<br />
Ødeleggelsene etter tatarene må ha vært enorme. Ifølge nøkterne anslag er minst halvparten av Ungarns<br />
befolkning blitt drept eller slept bort som fanger, vel en million mennesker... Dertil kom at landet også er blitt<br />
tømt for husdyr, redskaper og kostbarheter; et stort antall landsbyer og byer er blitt brent, produksjonen er<br />
gått i stå, mens samfunnet selv befant seg i villeste forvirring. Ikke til å undres over at en benediktinermunk i<br />
det bayerske Niederaltaich bemerket følgende i sin krønike til året 1242: “Ungarn ble etter 350 års eksistens<br />
tilintetgjort av tatarene.” Mongol-tatarenes invasjon hadde virkelig vært en stor, en nesten ufattbar ulykke for<br />
Ungarn, den verste katastrofe som hadde rammet landet i hele middelalderen. Den fromme krønikeskriveren<br />
tok likevel feil: Ungarn er ikke gått tapt, allikevel.<br />
Gjenreisningsarbeidet<br />
Det tok etter kildene å dømme forbausende kort tid å få samfunnsmaskineriet igjen i gang. I løpet av få<br />
måneder begynte landet å fungere igjen, og bare et halvt år etter at mongol-tatarene hadde forlatt landet,<br />
parerte de ungarske styrkene et østerriksk angrep mot Pozsony, og gjenerobret sogar de tre fylkene i vest<br />
___________________________________________________________________________________<br />
© Copyright Mikes International 2001-2006, Vince Sulyok 1958-2006 - 90 -