UNGARNS HISTORIE OG KULTUR
UNGARNS HISTORIE OG KULTUR
UNGARNS HISTORIE OG KULTUR
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
VINCE SULYOK : <strong>UNGARNS</strong> <strong>HISTORIE</strong> <strong>OG</strong> <strong>KULTUR</strong> — III. Árpádenes middelalderrike 997—1301<br />
opinionen i mellomtiden allerede i for stor grad blitt vendt mot kongen, og atmosfæren i det kongelige råd<br />
også var blitt forgiftet; for det annet ble tiden for knapp til at de nye tiltakene for alvor kunne vise sin virkning:<br />
i slutten av 1230-årene kom nemlig mongolenes enorme og meget mobile hærstyrker i bevegelse i retning<br />
mot vest.<br />
Da frater Julianus i 1237 for annen gang bega seg på en reise østover til Magna Hungaria, fant han igjen<br />
en del av de østlige ungarerne alt som flyktninger i det russiske fyrstedømmet Susdal. De fortalte ham der at<br />
Magna Hungaria og Magna Bulgaria i mellomtiden er blitt utslettet av tatarene. Storfyrsten av Susdal<br />
overrakte dessuten Julianus et brev fra selveste khan Batu, mongolenes hærfører, som var skrevet til den<br />
ungarske konge. I brevet ble Béla 4 oppfordret til frivillig å underkaste seg. Tidlig på vårparten i 1239 kom<br />
kumanerne til syne ved Ungarns østlige grense og ba kongen om å få lov til å slippe inn i landet. Kumanerne<br />
var en tyrkisk folkestamme, som fra 1000-tallet hadde etablert et stort, men svakt organisert og bare løst<br />
sammenknyttet rike i de sørøstlige delene av Europa, med tungdepunkt i områdene til de senere rumenske<br />
provinsene Moldova og Valakia.<br />
Béla som juniorkonge og hertug av Transsylvania hadde i sin tid nådd et godt stykke på vei når det gjaldt<br />
kumanernes kristning, og hadde vidløftige planer om å knytte hele det transkarpatiske Kumania til Ungarn<br />
som vasallstat. Da de nå like i forveien var blitt grundig slått av mongolene, søkte de tilfukt og beskyttelse i<br />
Ungarn. De ble naturligvis godt mottatt av Béla 4 som lot dem bosette seg i sentrale områder av landet, med<br />
det for øyet å få deres militære støtte mot mongolene så vel som mot sine egne mektige oligarker.<br />
Kumanernes antall, uten familiemedlemmer, er blitt anslått til førti tusen, og de ble, anført av deres fyrste<br />
Kötöny (Kuthen), kristnet ved grensen. De førte fortsatt et nomadiserende levesett, og kom derfor lett i<br />
konflikt med ungarske jordeiere som hist og her fikk ødelagt sine korn- og beitemarker. Mange holdt dem<br />
dessuten for mongolenes hendige allierte, mens andre tvert om mente at mongol-faren var noe kumanerne<br />
selv hadde funnet på for å kunne slippe inn i Karpatbekkenet. Kumanernes nærvær i Ungarn tilspisset<br />
dermed på en uheldig måte motsetningene og misstemningen mellom kongen og magnatene ytterligere, noe<br />
som kom til å bli skjebnesvangert, da mongol-tatarene i mars 1241 endelig nådde frem til landets østgrense.<br />
Mongol-tatarenes invasjon 1241—42<br />
I desember 1240 falt Kijev i tatarenes hender. Deres hær besto av minst 150 tusen krigere, dessuten et<br />
stort antall hjelpetropper fra de folk som underveis er blitt underkastet. Khan Batu hadde i tiden før 1241<br />
sendt en rekke brev og oppfordringer til kong Béla 4, hvis tone har vekslet mellom trusler og tilbud om<br />
allianse og slektsforhold. De ble imidlertid ikke besvart av den ungarske konge. Dette irriterte khanen i den<br />
grad at hovedtyngden av mongol-tatarene som opprinnelig var tiltenkt Tyskland, ble nå satt inn mot Ungarn,<br />
anført av khanen selv; men også mongolenes nordlige hærrute skulle etter de omgjorte planene vende<br />
“hjem” over ungarsk territorium etter å ha herjet Syd-Polen, Moravia og de nordligste delene av Østerrike.<br />
Deres sørlige rute på sin side skulle ødelegge Transsylvania ved å trenge seg inn i landsdelen gjennom tre<br />
ulike pass i Karpatene.<br />
I januar-februar 1241 oppsøkte kongen selv Ungarns nordøstlige grensestrekninger og lot foreta der<br />
grenseforsterkninger. Palatinen Dénes av Tomaj-ætten ble pålagt å vokte med sine styrker det viktigste av<br />
Karpatpassene, Verecke, også kalt “den russiske port”. Den 12.mars ble imidlertid denne lille ungarske<br />
styrke fullstendig tilintetgjort av mongol-tatarene som deretter begynte å strømme uhindret inn i landet. Etter<br />
gammel skikk lot kongen allerede i februar bæres et blodig sverd omkring i landet som tegn på faren som<br />
truet, og som oppfordring til alle våpenføre og -pliktige til å samles under kongens fane. Som samlingssted<br />
ble (Buda)Pest utpekt. Det hele gikk imidlertid veldig tregt for seg som følge av misstemningen mot kongen.<br />
Mange av magnatene befant seg dessuten i innbyrdes krig med kongen eller med hverandre, og var lite<br />
lystne på å yde kongen militær støtte. Kong Béla 4 vendte seg forgjeves til paven og den tyske keiser Fredrik<br />
2 med bønn om hjelp: også de var opptatt av å bekjempe hverandre innbyrdes. Bare den Østerrikske hertug<br />
Fredrik kom med et ubettydelig væpnet følge til Bélas leir, men også han fant det klokest å dra hjem igjen,<br />
før den ungarske hær satte seg i bevegelse østover mot inntrengerne.<br />
Men før dette skjedde, hendte det noe forferdelig i den ungarske samlingsleir: da enkelte mongol-tatariske<br />
fortropper 17.mars rykket frem til bispesetet Vác bare 40 km fra (Buda)Pest og plundret det og dets kirker,<br />
brøt det ut panikk og hysteri blant befolkningen. Enkelte manipulerte denne stemningen bevisst mot de<br />
kumanere som under fyrst Kötönys ledelse allerede befant seg i leiren – med den følge at mange av dem,<br />
også fyrsten selv, ble regelrett meiet ned. Resten av kumanerne brøt da ut av leiren og forlot etter en del<br />
plundringer landet i sør og dro til Bulgaria.<br />
Dette betyde et alvorlig tap for kongen, politisk som militært. Hans hær er nå blitt redusert til ca 60 tusen<br />
mann. Tatarene hadde i mellomtiden herjet flere nordungarske byer, blant dem Eger, tiden var derfor inne til<br />
___________________________________________________________________________________<br />
© Copyright Mikes International 2001-2006, Vince Sulyok 1958-2006 - 89 -