View/Open - Bora - Universitetet i Bergen
View/Open - Bora - Universitetet i Bergen
View/Open - Bora - Universitetet i Bergen
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
å skifte kronotop. Det borgerlige sitter for sterkt i ham, og de nye stedene gir ikke Ashley<br />
roen han lyster etter.<br />
I Sovjet skal man ikke ha hemmeligheter, meningsforskjeller eller tvil: alle må ta<br />
stilling og alt må offentliggjøres for å realisere samfunnets fellesmål. Slik streber<br />
kommunistene – i frykt for å undermineres av skjulte fiender med motstridende interesser –<br />
mot et totalt transparent samfunn hvor menneskene i sitt fellesskap minner om det<br />
opprinnelige eksterne mennesket Bakhtin beskriver. I antikken mener Bakhtin at det eksisterte<br />
en “utter exteriority of the individual” hvor mennesket ikke hadde et indre og ytre, men levde<br />
helt og holdent i og for fellesskapet: “To be exterior meant to be for others, for the collective,<br />
for one‟s own people. A man was utterly exteriorized, but within a human element, in the<br />
human medium of his own people (1981: 135). Sovjets kollektive samfunn har dermed<br />
likhetstrekk med antikkens; det er lite rom for privatliv og man eksisterer for fellesskapet. For<br />
å trekke linjene tilbake til Lefebvre: Kommunistenes kollektivitet gir dem en annen “ideology<br />
of space” enn vi finner i Vesten – en annen kronotop.<br />
Den karakteren det kanskje fokuseres mest på Ung må verden ennu være, foruten<br />
Leonard Ashley, er den amerikanske journalisten Donald Morrison. Som påpekt tidligere,<br />
bærer både Ashley og Morrison likhetstrekk med Nordahl Grieg: Ashley gjenspeiler den<br />
borgerlige Grieg og hans omvendelse til kommunismen, mens Morrison gjenspeiler<br />
journalisten og krigskorrespondenten Grieg. Likevel divergerer disse karakterene på et viktig<br />
punkt – både fra hverandre og Grieg – i deres forhold til den private og offentlige sfære. Som<br />
vi allerede har sett, søker Ashley konstant det private før han blir kommunist. Etter han rister<br />
av seg denne ideologien og drar tilbake til England, foretar Ashley en ultimat tilbaketrekning<br />
fra alle verdenshendelser og alt det offentlige. Han går helt inn i sin private sfære – idyllen –<br />
et resultat av hans borgerlige/humanistiske pasifisme.<br />
Donald Morrison går derimot motsatt vei av Ashley. I begynnelsen av romanen er<br />
Donald Sovjet-korrespondent for en amerikansk avis. På nesten alle oppdrag har Donald med<br />
seg konen Ann, og de har derfor et godt ekteskap hvor de klarer å bevare og pleie dets private<br />
integritet. I del to, “Viva la Muerte!”, er Donald krigskorrespondent i Spania, og Ann tvinges<br />
til å vente på ham i Paris. Ekteparet skilles spatialt, og deres en gang private sfære smuldrer<br />
under presset av verdenshendelsene. Når paret en sjelden gang er samlet i Paris, gjør Ann alt i<br />
hennes makt for å holde Donald igjen i deres private topos, men viktigheten av Donalds<br />
arbeid trekker ham alltid ut igjen og det ender med at ekteskapet går i oppløsning. Donald<br />
reiser tilbake til Spania, og forlater ekteskapets private sfære for godt:<br />
81