Steens skrifter om Førde sokn. Bind 5. - Fylkesarkivet i Sogn og ...
Steens skrifter om Førde sokn. Bind 5. - Fylkesarkivet i Sogn og ...
Steens skrifter om Førde sokn. Bind 5. - Fylkesarkivet i Sogn og ...
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
<strong>Steens</strong> <strong>skrifter</strong> <strong>Bind</strong> 5 av 6<br />
Th<strong>om</strong>as Digernes, men etter all sannsynlighet er det Th<strong>om</strong>as Larsen. Imidlertid hadde han da<br />
fratrådt sitt "gjenhavende" bruk, for det hadde Jon Olsen fått bygselbrev på den 18.mars<br />
1702. Th<strong>om</strong>as var ingen gammel mann 1702, <strong>og</strong> det er kanskje det sannsynligste å gjette på<br />
at det er armod s<strong>om</strong> har tvunget ham til å oppgi først den ene <strong>og</strong> siden den annen halvdel av<br />
gården.<br />
Abraham Andersen <strong>og</strong> Jon Olsen satt atskillige år sammen på Digernes s<strong>om</strong><br />
bygselmenn på hver sin halvdel av gården, <strong>og</strong> 1626 kjøpte de sine bruk. Hva jeg har funnet<br />
<strong>om</strong> dem før dette år er kun ubetydelig. 1709 <strong>og</strong> 1710 var Jon Olsen stevnt for sorenskriveren<br />
s<strong>om</strong> vitne i et par injuriesaker. I den første sak møtte han ikke, i den annen derimot avla han<br />
vitnesbyrd, skjønt han ikke var pliktig til det. Han hørte nemlig under birket <strong>og</strong><br />
birked<strong>om</strong>merens jurisdiksjon. Dette k<strong>om</strong> tilsyne da han 1710 eller 1711 skjønt gift mann<br />
besvangret en jente s<strong>om</strong> hørte under sorenskriverens eller - s<strong>om</strong> man sa - 230. under Lenet, -<br />
ved navn Marthe Kristoffersdatter. For dette ble nemlig jenten - ikke han - innstevnt for<br />
sorenskriveren til s<strong>om</strong>mertinget 1711. Marthe erkjente <strong>og</strong> "bad <strong>om</strong> Naade." Hun ble dømt<br />
etter lovb. 1-13-1 til å bøte 12 lodd sølv. Rimeligvis har Jon fått sin d<strong>om</strong> av birked<strong>om</strong>meren,<br />
men <strong>om</strong> det vet vi intet, for birked<strong>om</strong>merens tingbok for det året finnes ikke. Tingboken for<br />
årene 1717-1721 er derimot i behold, men <strong>om</strong> Abraham <strong>og</strong> Jon inneholder den ikke andre<br />
opplysninger enn at de desember 1720 fikk sine bygselbrev fornyet, <strong>og</strong> at (310.) deres eldste<br />
bygsel-brev var daterte henholdsvis 11.mars 1699 <strong>og</strong> 18.mars 1702.<br />
Den siste eier av det samlede Svanøgods var stiftamtsskriver Severin Svanenhjelm.<br />
Da godset på grunn av hans kassemangel ble solgt 1726, kjøpte s<strong>om</strong> alt sagt Abraham <strong>og</strong> Jon<br />
sine respektive bruk <strong>og</strong> fikk kongeskjøte 18.februar 1727. Kjøpesummen for hvert bruk var<br />
31 rdlr. 56 skilling. Brukerne solgte "med tilliggnede Stølsleie" - det vil si med rett for<br />
Viemennene til stølsbruk mot avgift - men skjøtene inneholdt dessuten den sedvanlige<br />
fornular at med gården fulgte deres tilliggelser av enhver art, havnegang o.s.v. Et års tid etter<br />
å være blitt eiere rettet Abraham <strong>og</strong> Jon en henvendelee til stiftamtmannen i Bergen, Anders<br />
Urdal, for å bli Viemennene kvitt, <strong>og</strong> stiftamtmannen påtegnet sin resolusjon. Dokumentet er<br />
innført i den eldste bevarte pantebok. Det er i flere henseender karakteristisk, <strong>og</strong> jeg skal<br />
gjengi dets innhold:<br />
Abraham <strong>og</strong> Jon besværte seg over at Viemennene fremdeles ville bruke deres<br />
havnegang liks<strong>om</strong> tidligere da de betalte Svaningene stølsleie for å få støle på Digernes.<br />
Klagernes formenn hadde i armod måttet forlate Digernes, fordi de ikke sjøl s<strong>om</strong> leilendinger<br />
fikk nyte gårdens herligheter til deres egne kreaturer. De "ansøgte<br />
- 166 -