Steens skrifter om Førde sokn. Bind 5. - Fylkesarkivet i Sogn og ...
Steens skrifter om Førde sokn. Bind 5. - Fylkesarkivet i Sogn og ...
Steens skrifter om Førde sokn. Bind 5. - Fylkesarkivet i Sogn og ...
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
<strong>Steens</strong> <strong>skrifter</strong> <strong>Bind</strong> 5 av 6<br />
skrifte for leiermål. Jens Andersen Kinnanes døde ifølge misisterialboken 40 år gammel<br />
s<strong>om</strong>meren 1786 <strong>og</strong> hadde våren 1783 hatt sønnen Anders til dåben. Jens's kone het Malene.<br />
Fremdeles har jeg i ministerialboken funnet nevnt Morten Sjursen, husmann på<br />
Kinnanes, <strong>og</strong> hans kone, Marthe Olsdatter. De sees å ha hatt følgende barn til dåpen: Ålet,<br />
døpt 1787, Johanne Sofie, døpt 1789, Steffine, døpt 1792 <strong>og</strong> Sjur, døpt 1794. Denne Sjur ble<br />
1823 under navn av Sjur Mortensen Kinn gift med Helene Ingvaldsdatter Bruland, men en<br />
gang han i 1846 var vitne i en sak. kalles han Sjur Mortensen Kinnanes.<br />
I panteboken leser en at s<strong>og</strong>neprest M.Lund den 7.mai 1813 bygslet til Ole Andersen<br />
halvparten av Kinnaneset "s<strong>om</strong> har været brugt af afdøde Morten Sjursen."<br />
Når en leser <strong>om</strong> alle disse mennesker s<strong>om</strong> hadde navn etter Kinnaneset, kan en ikke<br />
annet enn stusse over et tingsvitne s<strong>om</strong> ble opptatt ved s<strong>om</strong>mertinget 1791. Det heter her at<br />
Ole Arnesen Kinn på egne vegne <strong>og</strong> for de andre oppsittere på Kinn <strong>og</strong> Lien fremstilte vitner<br />
<strong>om</strong> at Kinnaneset s<strong>om</strong> hadde en særskilt skyld av 12 mk. smør, hadde (202.) vært underbruk<br />
under deres gårder. Vitnene var Anders Johannessen Åsen <strong>og</strong> Sjur Andersen Åsen, <strong>og</strong> deres<br />
forklaring var sådan: Kinnanes har vært underbruk lenger enn noen mann nå kan huske.<br />
Kinnanes er i seg sjøl så ringe at ingen familje kan underholde seg derpå. Nå avles <strong>om</strong>lag 1<br />
td. havre <strong>og</strong> der fores to a tre kyr. Det lille s<strong>om</strong> nå avles der, henføres til Kinn <strong>og</strong> Lien. Der er<br />
nå ingen gårdshus <strong>og</strong> <strong>om</strong> <strong>og</strong> når der har vært, visste vitnene ikke. I henhold til dette tingsvitne<br />
begjærte Ole Arnesen på samtlige oppsitteres vegne at kongen ville frita dem for å svare<br />
dobbelt skatt av Kinnanes.<br />
Såvidt jeg forstår må forholdet ha vært at det på det egentlige 14<strong>5.</strong> Kinnanes s<strong>om</strong><br />
hadde fått en skyld av 12 mark smør, ikke stod hus, men at plassmannen s<strong>om</strong> brukte Neset,<br />
hadde sine hus <strong>og</strong> vel <strong>og</strong>så andre jordstykker lenger oppe.<br />
Om Mads Olsen s<strong>om</strong> 1805 fikk ”Grundeseddel" <strong>og</strong> 1810 fikk bygselbrev på det ene<br />
hovedbruk av Lien er fortalt foran side 126 <strong>og</strong> 142. Mads's ettermann på plassen var såvidt<br />
jeg kan forstå Ludvig Andersen Lien, s<strong>om</strong> hadde vært Mads's formann på gården. Ludvig var<br />
1812 vitne i en sak <strong>og</strong> kalles da Ludvig Andersen Kinnanes.<br />
Nyss nevnte sak av 1812 var anlagt av Henrik Andersen Lien til ”Indtale" av rest på<br />
en hoppe, <strong>og</strong> den innstevnte var Bernt Gregoriussen Kinnanes. Her hører vi altså <strong>om</strong> ennå en<br />
beboer av denne plass, (203.) Henved 30 år seinere finner en flere av Ludvig Andersens barn<br />
<strong>om</strong>talt s<strong>om</strong> hørende heime på Kinnanes. Til høsttinget 1830 hadde Bendix Eriksen Refsdal<br />
s<strong>om</strong> verje for piken Lovise Ludvigsdatter Kinnanes stevnt Anders Andersen Lien, fordi han<br />
hadde tatt fra Lovise en plass s<strong>om</strong> hun skulle ha fått s<strong>og</strong>neprestens løfte på. Anders erkjente å<br />
ha jagd piken vekk, men påstod at hun ingen rett hadde til plassen. Ved det følgende ting<br />
- 106 -