Det gode liv - Hansakontoret
Det gode liv - Hansakontoret
Det gode liv - Hansakontoret
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
<strong>Det</strong> <strong>gode</strong> <strong>liv</strong><br />
ved Nosteboden<br />
Våre historier går i år langt tilbake i tid. Veldig langt.<br />
<strong>Det</strong> er 183 år siden det sist ble drevet papegøyeskyting<br />
i Bergen og ca 513 år siden man første gang skjøt papegøyer<br />
i Bergen. Den gang i Skivebakken. I år er det også<br />
ca 104 år siden Kong Haakon ankret opp utenfor Nøste-<br />
boden og reiste ut i Sandviken for å hilse på Madam<br />
Felle. Og hele 96 år siden sist keiser Wilhelm II kastet<br />
anker samme sted. At det er 411 år siden Chistian Kvart<br />
skjøt papegøyer i Bergen og tredje året siden vi her på<br />
Nøsteboden delte ut de første stambord og feiret den<br />
Europeiske språkdagen forundrer oss. <strong>Det</strong> er som om det<br />
skulle vært i går.<br />
Velkommen til vårt arrangement 26 september.
.<br />
Den Europeiske Srakdag<br />
Tradisjonen tro på Nøsteboden<br />
Illustrasjonen du ser<br />
her har ingenting med<br />
papegøyevinger å gjør.<br />
<strong>Det</strong> er et språkkart.<br />
Den Europeiske språkdagen på Nøsteboden<br />
Språkdagen vi arrangerer her på Nøsteboden markeres 26. september i<br />
over 40 europeiske land. Hvert år. <strong>Det</strong>te skyldes at Europarådet besluttet<br />
å gjøre den 26.september til en årlig språkdag på Nøsteboden i Bergen<br />
og i resten av Europa. Arrangementet som i år også blir en tradisjon i<br />
Bergen, ettersom det har vært markert i hele 3 år, er en direkte<br />
videreføring av <strong>Det</strong> europeiske språkåret som startet i 2001.<br />
Har du hørt at de skal begynne med<br />
pappegøyeskyting hos Jägermeiseren<br />
St. Hubert på Nøsteboden og at premien<br />
kanskje blir en sykkel.<br />
Stakkers fugl.<br />
Glad jeg er et<br />
sykkelsete.<br />
Formålet med markeringen er:<br />
Vise allmennheten betydningen av å lære språk<br />
og å bidra til flerspråklighet i samfunnet<br />
Øke bevisstheten om det språklige og<br />
kulturelle mangfoldet i Europa<br />
Motivere europeiske innbyggere til å lære<br />
flere språk<br />
Informere om språklæring<br />
Støtte opp om og oppmuntre til <strong>liv</strong>slang<br />
læring av språk<br />
Synliggjøre mulighetene som ligger i flerspråklighet<br />
Bidra til mobilitet i Europa<br />
På nettstedet til Nosteboden.no er det lagt ut link til<br />
Fremmedspråksenteret som igjen har lenker til nedlastbare<br />
informasjonsbrosjyrer om Språkdagen på engelsk,<br />
tysk, fransk og esperanto, samt lenker til informasjon<br />
m.v. på Europarådets nettsider.
Ingenting er det<br />
det engang var<br />
Tittel på en sang av HP GUNDERSEN.<br />
Mange har spurt oss om hva det <strong>gode</strong> <strong>liv</strong> er. Heldigvis er det<br />
enkelt å forklare. <strong>Det</strong> <strong>gode</strong> <strong>liv</strong> er det vi lever her på Nøstet,<br />
Sydnes, Nordnes og i resten av Bergen. Her gjennopp-<br />
frisker vi gamle tradisjoner. Her ifra forteller vi våre egne<br />
historier om fortid og fremtid. Så griper vi nåtiden og gjør<br />
den til dagen vi lever i. Her på Nøsteboden har vi grepet<br />
den Europeiske Språkdagen og deler den med Bergens<br />
innbyggere.<br />
Men tilbake til det det engang<br />
var. Ingenting. Absolutt ingenting<br />
er det det engang var, det<br />
vil aldri bli det, og slik vil det<br />
alltid være.<br />
Når vi nå er gått i gang med å<br />
restaurere Norges eldste husrekke<br />
tilbake til det det engang<br />
var, vet vi samtidig at det aldri<br />
kan bli slik.<br />
Nøstegaten ca 1900.<br />
Selv under kyndig veiledning av riks, byantikvar og andre spesialister blir<br />
ingenting det det engang var, men det blir noe vi kan være stolt av å ha bevart<br />
for fremtiden.<br />
Nosteboden<br />
...et 351 års gammelt kulturminne<br />
Nøsteboden 32 er ikke<br />
bare unik og fredet. Den er<br />
også den siste gjenværende<br />
sjøboden på Nøstet. Boden<br />
som ble reist på 1600 tallet,<br />
sannsynligvis rundt 1645,<br />
var i svært dårlig forfatning<br />
før Roger Iversen<br />
startet rehabiliteringen.<br />
Arbeidet Roger Iversen har<br />
gjennomført med påholden hånd<br />
fra havnevesenet og rådgivning<br />
fra byantikvar og antikvariske<br />
myndigheter, har fått hederlig<br />
omtale og er premiert med blant<br />
annet Haalands Vernepris.<br />
Nå har han sammen med Arne<br />
Veidung satt i gang restaurering<br />
av husene rett over gaten<br />
fra Nøsteboden. Norges eldste<br />
husrekke.<br />
Les mer om dette lenger bak i<br />
på side 10 og 11.
Helt Konge<br />
Jagermeisteren St-Hubert på Nøsteboden<br />
overtar tradisjonen med papegøyeskyting i Bergen<br />
Om å skyte gullfuglen<br />
Du har sikkert hørt utrykket «han har skutt gullfuglen».<br />
I dag brukes uttrykket vanligvis om folk som har vært<br />
heldig eller oppnådd noe ikke alle andre oppnår. Hva<br />
man oppnår eller er heldig med kan nær sagt være hva<br />
som helst. Du har vunnet kjærlighet, forretninger, tipping<br />
eller et annet lotteri. Men det har ikke alltid vært<br />
slik. Utrykket kommer fra «han har skytt papegøyen»<br />
som igjen kommer fra fortidens populære fugleskytting.<br />
Helt Konge øst for Kong Oscarsgate<br />
For oss her på Nøsteboden har det alltid vært viktig å<br />
grave etter røttene til det vi lurer på. For spesielt interesserte<br />
kan det kanskje være av interesse å vite at<br />
uttrykket «det å skyte papegøyen» oppsto øst for Kong<br />
Oscarsgate i et område som ble kalt «Skiven». I sin tid<br />
var dette hellig grunn ettersom området var endel av<br />
Nonneseter kloster som var et Benedikinerkloster for<br />
kvinner. Skytebanen lå da på et sted de den gang kalte<br />
«Jerusalem». Siden har man funnet ut at dette stedet lå<br />
mellom Danckert Krohns Stiftelsen og Skivebakken.<br />
Klosteret ble opprettet allerede på 1100-tallet. I 1497<br />
vet vi at 3 tyske håndverkere fikk tillatelse til å bruke<br />
denne hellige grunnen til papegøye- og fugleskyting.<br />
<strong>Det</strong>te var en konkurranselek de hadde med seg fra<br />
Europa der den var meget populær. Etter sigende kommer<br />
opprinnelig «pappegøyeskyteskikken» fra Afrika,<br />
men ble brakt til Holland med slaveskip. Ettersom det<br />
ikke var nevneverdig med papegøyer i Holland nøyde<br />
man seg med å skyte andre fugler. Hanseatene brakte<br />
skikken til Bergen og Skiven i Nonneseter kloster.<br />
Christian IV<br />
Helt Konge av Norge, Danmark, Island,<br />
Grønnland og Færøyene<br />
Hvorforabbedissen,ellerkanskjedetvarbiskopenskulle<br />
gi fra seg en tomt til noe så ukristelig som fugleskyting<br />
forstår vi ikke. Ja, kanskje det var derfor klosteret kom<br />
på andre hender i 1547? Ikke vet vi. Men det vi vet er at<br />
det 45 år før Nøsteboden ble bygget, nærmere bestemt<br />
i 1599, ble avholdt en skytekonkurranse på Skiven.
Kong Cristian IV.<br />
I denne konkurransen som også ble kalt «skivespillet»<br />
og besto i å skyte om kapp mot skiver deltok selveste<br />
kong Christian IV. Han var kommet helt fra Danmark<br />
for å delta i konkurransen. Til orientering kan det nevnes<br />
at Christian Kvart var nødt til å abdisere fra tronen bare<br />
tre år etter Nøsteboden ble bygget i 1645. Vi vil også<br />
påpeke at abdiseringen ikke har noe med byggingen<br />
av Nøsteboden å gjøre. Han måtte abdisere fordi han<br />
døde 28. februar 1648. Som er 2 dager etter at Roger<br />
Iversen, innehaveren av Nøsteboden ble født 360 år<br />
etter og 1648 år og 2 dager etter selveste Jesus ble født,<br />
om man da tar hensyn til endringen i de forskjellige<br />
kalendere. Men tilbake til papegøyeskytingen.<br />
Skiven eller fuglen, som ble beskutt i Bergen var som<br />
oftest en Papegøye som ble tjoret fast i toppen av en<br />
stolpe. Andre stede benyttet man også ørner. Når man<br />
slapp opp for fugler benyttet man seg av andre skiver.<br />
Derav navnet Skivebakken. I 1599 da kong Christian<br />
IV deltok, har vi hørt at førstepremien i konkurransen<br />
var å bli utnevnt til Fuglekonge i Bergen. Utover<br />
dette fikk vinneren både pengepremier, seks alen med<br />
stoff, noen spd. og mange andre verdifulle gjenstander.<br />
Kanskje også en medalje. Men alle medaljer har en<br />
bakside.<br />
There’s no such thing as a free lunch<br />
Vinneren måtte betale festmåltidet som fulgte etter<br />
konkurransen. Når <strong>Det</strong> Hanseatiske kontor i Bergen<br />
skjøt papegøyer i Skivebakken benyttet de en fugleskive<br />
av tre. Denne kan fremdeles beskues i gesellkleven på<br />
<strong>Det</strong> Hanseatiske Museum på Tyskebryggen. Avhengig<br />
av hva som var oppfunnet ble det benyttet våpen som<br />
pil og bue, gevær og armbrøst. Da vi var liten benyttet<br />
vi vanlig sprettert. Papegøyeskytingen ble en svært utbredt<br />
konkurransesport for menn i alle samfunslag.<br />
I 1651 flyttet man papegøyestangen til Nordnes. Siste<br />
gang man hører noe om papegøyeskyting var i 1667.<br />
Den gang deltok statsholder Gyldenløve. Men skikken<br />
fortsatte selv om det ikke var noen som ordnet med<br />
organiserte skytinger. Med bakgrunn i en artikkel Knut<br />
L. Espelid hadde i Bergens Tidende 16.juni 1951 og<br />
jubileumsboken «Trondhjems Skytterlag gjennom 100<br />
år» utgitt i 1961, vet vi at i Bergen ble papegøyeskytingen<br />
holdt i hevd av «<strong>Det</strong> Bergenske Skyde- Selskab<br />
som ble stiftet i 1769 og ble lagt ned i 1824»: De første<br />
årene denne foreningen besto har en ikke så mange<br />
opplysninger om, men vi vet at de fortsatte som sine<br />
forfedre.<br />
Men fra 1790 kan vi via protokoller med deres regnskap,<br />
samt en del andre dokumenter om Skyde- Selskapets<br />
aktiviteter, lese om dens virksomhet, ja faktisk<br />
helt til 1824 da selskapet blir oppløst. <strong>Det</strong> høytidlige<br />
«<strong>Det</strong> Bergens Skyde- Selskap» ble ledet av to direktører<br />
med stiftsmannen som deres høye beskytter. <strong>Det</strong>te<br />
tyder på at det ikke var «hvermannsen» som kom inn<br />
i dette sluttete selskap. Inngangen var som i Bibelen,<br />
vanskelig å komme igjennom for de fleste, og med det<br />
bli tatt inn i varmen fra det lukkete selskap.<br />
Embetsstanden og<br />
det høyere borgerskap<br />
Først måtte de innvoteres av selskapets medlemmer<br />
deretter måtte de eventuelle «nyss» opptatte betale en<br />
meget høy årlig avgift. For å sette denne avgiften litt i<br />
perspektiv kan vi fortelle at i 1822 utgjorde avgiften 20<br />
spesidaler, samt 2,5 spesidaler i tillegg for nye medlemmer.<br />
En ufattelig høy pris for å være med i det <strong>gode</strong> selskap,<br />
spesielt når en tenker på at en vanlig arbeidsmann<br />
den gang hadde en årslønn på rundt 30-40 spesidaler.<br />
Årsaken til den høye avgiften var enkel, de ville ikke ha<br />
inn «hvermannsen», og det klarte de lett, for selskapet<br />
besto for det meste av folk fra embetsstanden og det<br />
høyere borgerskap.<br />
Nå var det ikke mulig for kvinner å komme inn i «<strong>Det</strong><br />
Bergens Skyde-Selskap», ja naturlig nok, siden de på<br />
den tid hadde et helt annet syn på kvinner enn vi har i<br />
dag. Skyde-Skapets medlemmer drev i stor grad med<br />
selskapelige sammenkomster, og der fikk kvinnen være<br />
med, helt frem til 1800 da de ble utelukket fra det <strong>gode</strong><br />
selskap fordi det ifølge protokollene, ikke var «nogen<br />
fornøyelse» å ha dem med!
En sølvpapegøye i grønt bånd<br />
Vi vet at den årlige fugleskytingen foregikk frem til<br />
1787 på Sydneshaugen, men deretter foregikk det på<br />
Selskapets nye «skydebane» på Nygård. Den årlige<br />
skytingen ble som alt annet fulgt i et fast mønster, ja<br />
faktisk helt frem til den siste skytingen, som forgikk i<br />
de tre siste dagen av juli i det herres år 1824. Når fuglestangen,<br />
og teltene var reist kom selskapets herrer,<br />
som i 1824 telte 15, iført på sin venstre bryst side, en<br />
sølv papegøye i grønt bånd.<br />
Nå var de opphøyete herrene klar, og startet gjennomføringen<br />
av selskapets tradisjonelle seremonier,<br />
noen av dem er ikke kjent lengre. Først skulle fjorårets<br />
mester, som i 1823 var bakermester Søren Martens, behørigst<br />
beæres med en gedigen kanonsalutt. Når kanondrønnene<br />
hadde lagt seg, og glassene med brennevin<br />
var skjenket, startet stadsmusikant Perschy med sine<br />
svenner opp musikken. Ja for uten god musikk og fine<br />
edle drikkevarer ble det liksom ingen ordentlig festlighet<br />
over årets kongeskyting. På samme måte som en<br />
gjør i dag under forskjellige festligheter.<br />
Skytingen startet med fjorårsmesteren<br />
Først ut med sitt gevær for å skyte papegøyen var<br />
fjorårets mester Søren Martens, og det var tydelig at<br />
han var i slag. Så fulgte i tur og orden de to direktører<br />
for Selskapet, deretter stiftamtmann Christie før resten<br />
av medlemmene slapp til i oppsatt nummer rekkefølge.<br />
<strong>Det</strong> var jo klart at de som måtte stå så lenge å vente<br />
kanskje tok litt for mye av drikkevarene, og derfor havnet<br />
bakerst på resultatlistene.<br />
<strong>Det</strong>te året skjøt Postmester Sæbye så godt ved å skyte<br />
ned fuglens krone at han vant en sølv strøteskje, som<br />
han sikkert satte stor pris på, og som han senere kunne<br />
berette om og vise til sin dyktighet. Niels Lunde skjøt<br />
bort halsen og ringen og vant to utvendig forgylte begre,<br />
som han var veldig stolt over. Dagen etter begynte<br />
skytingen etter at alle hadde skålt for fedrelandet<br />
og særdeleshet for Bergen. Nå var det Conradus<br />
Kroepelien som ble den store skytter og han vant en<br />
innvendig forgylt terrinøse. Hva han sener brukte denne<br />
terrinøsen til vites ikke, men høyt verdsatt var den.<br />
Årets mester avgjøres og festen starter<br />
Den tredje og siste dagen startet på samme måten som<br />
den foregående med <strong>gode</strong> drikkevarer og hylninger<br />
til Bergen. Denne dagen skal tittelen Fuglekongen<br />
avgjøres og stemningen er nervøst å spent. Denne<br />
dagen skyter fjorårets mester av kongeplaten med høyre<br />
vinge og rumpe. <strong>Det</strong>te medfører at Søren Martens<br />
igjen blir Fuglekonge for andre året på rad, det han ikke<br />
vet er at han også skal bli den siste. Martens premie er<br />
formidabel, han får et dusin sølv spiseskjeer laget av<br />
gullsmed Kahrs til en verdi av 40 spesidaler, som jo<br />
faktisk var en hel årslønn for en arbeider.<br />
Etter at avgjørelsen var falt, starter selskapet opp med<br />
å skyte på skiver, der det ble delt ut mange andre premier,<br />
ja ikke andre premie, men mange premier. Da<br />
hele skyekonkurransen var over, kom kanskje riset bak<br />
speilet, Martens måtte by hele selskapet, i sin kraft av å<br />
bli Fuglekonge, på mat og drikke. Rundt bordet satt der<br />
mange anerkjente fra datidens Bergen med høy aktelse.<br />
Som generalløytnant Lowzov på Bergenhus, justitiarius<br />
Schydtz, konst, stiftamtmann Schydtz, konst. biskop<br />
Brun og ikke minst magistratpresident Klagenberg.<br />
Disse personene som var høyt aktet i Bergen drakk og<br />
festet til neste dag, nei disse høyaktet personen spyttet<br />
ikke i glasset som vi sier i dag. Under festen ble det<br />
skålt mange ganger for de kongelige, ja både for kongen,<br />
dronningen, prins og prinsesse, som det hør bør for<br />
slike høyaktige og guds utvalgte mennesker. Sangene<br />
runget ut over byen og med skudd fra batteriene visste<br />
hele Bergen at nå festet Fuglekongen og «<strong>Det</strong> Bergenske<br />
Skyde-Selskap». <strong>Det</strong> Bergenserne heller ikke visste<br />
at det var siste gang de også skulle høre sangene og<br />
salutten. Nå kan de fleste av oss glede seg for nå starter<br />
i denne gamle tradisjonen opp igjen der nede på Nøstet,<br />
men for dem som levde sist en Fuglekonge ble kåret, er<br />
det for sent!<br />
Pengesystemet<br />
Spesidaler<br />
Speciedaler (av lat. species, skikkelse, form, art) i Danmark-<br />
Norge betegnelse for det utmyntede dalerstykket i sølv.<br />
Spesidaleren ble senere hovedmynten i det norske myntsystem<br />
av 1816, og var delt i 5 Ort à 24 Shilling. Ved overgangen til<br />
kronemynt i 1874 ble 1 Spesidaler = 4 kr.<br />
Shilling<br />
Forkortelse (for Solidus, romersk mynt, brukt som lat. oversettelse<br />
av Shilling), britisk myntenhet inntil 1971, = 1/20<br />
Pund Sterling = 12 Pence. Myntenhet i flere afrikanske land.<br />
Ort<br />
(Eng. Kvart) Tysk og skandinavisk vekt og myntbetegnelse<br />
med høyst forskjellig verdi etter tid og sted. I Norge var Orten<br />
på 1700-tallet betegnelse for 24 Shilling, som var 1/4 daler<br />
kurat. Ved den i nyførte spesiesmyntfot. I 1816 ble orten 24<br />
shilling satt til 1/5 spesidaler. På Østlandet kaltes den oftes<br />
mark.<br />
Pund<br />
Pund kommer av det latinske ordet Pounds og er en<br />
foreldet enhet for vekt. <strong>Det</strong> norske skålpund var lik 498 gram.<br />
(Foredle metaller 468 g.) og det var oppdelt i 2 merker = 32<br />
lodd = 128 kvitin = 512 ort = 8192 as = 141072 g.<br />
De betydde også 1 skipperpund = 20 lispund = 320 pund. <strong>Det</strong><br />
kølnske pund spilte en viktig rolle i handlende i Norden fra<br />
1200-tallet og i mange hundre år, var lik ca.0,468 kg.<br />
(Jfc kølnske mark) ved overgangen fra pund til kilogram<br />
var det norske pund lik 9498113.
Reiste keiser Wilhelm II pa .<br />
signingsferd i Norge hvert ar?<br />
<strong>Det</strong> tror vi. <strong>Det</strong> vi vet imidlertid helt sikkert er at han<br />
bestemte seg for å kaste anker like utenfor Nøsteboden<br />
og Sukkerhusbryggen allerede året etter<br />
han ble keiser i Tyskland. Altså i 1889.<br />
Foruten i 1905, da bergenseren Peter Christian<br />
Hersleb Kjerschow Michelsen, løsrev Bergen<br />
og resten av Norge fra det svenske broderfolket,<br />
besøkte keiseren Bergen hvert år.<br />
<strong>Det</strong> skrives også at han i 1905, det året han ikke var i Norge,<br />
besøkte Stockholm for å trøste kong Oscar II for løsrivelsen og for<br />
å stoppe ham i forsøk på å angripe Norge.<br />
Når først Keiser Wilhelm var i Norge ble han her gjerne i flere<br />
måneder. Ja han styrte faktisk Tyskland fra båten sin som lå ankret<br />
opp i Puddefjorden, som forøvrig er en 3500 meter lang avstikker<br />
fra byfjorden i Bergen. Puddefjorden starter ved Nordnespynten<br />
og går inn til store Lungegårdsvann. En mer presis beskrivelse av<br />
ankerplassen der Tyskland ble styrt fra er «litt utenfor Nøsteboden<br />
og Sukkerhusbryggen». Keiser Wilhelm II besøkte Bergen hvert<br />
år frem til august 1914. Han ble da kalt hjem til Tyskland grunnet<br />
utbruddet av første verdenskrig.<br />
Når keiseren var i Bergen benyttet han seg av en sjalupp for å<br />
komme seg i land. Enten gikk ferden til Damsgårdsiden eller til<br />
Keiserskipet på Puddefjorden utenfor Nøsteboden.<br />
Keiser Wilhelm II<br />
.<br />
En av etterkommerne?
Sukkerhusbryggen. Keiseren likte å bevege seg inkognito<br />
og snakke med folk. Helst uten å gi seg tilkjenne.<br />
En dag paraplymester Eriksen gikk ut i hagen sin stod<br />
det en tysk offiser utenfor hagegjerdet og beundret<br />
blomstene hans. De to kom i snakk og paraplymester<br />
Eriksen spurte den tyske offiseren om han ikke kunne ta<br />
en bukett roser med til keiseren. Jeg er keiseren, svarte<br />
offiseren. Paraplymakeren inviterte da keiseren inn til<br />
en kopp te, rødvin, og bød på en sigar. <strong>Det</strong> ble snakket<br />
med keiseren om både løst og fast.<br />
Keiseren ville gjerne vite hvem som eide<br />
den 477 meter høye Løvstakken og de andre<br />
fjellene rundt Bergen. De snakket også<br />
om været og paraplymester Eriksen sa at<br />
det var på grunn av bergensværet han hadde<br />
valgt å bli paraplymaker. Keiseren skrøt av<br />
de vakre rosene Eriksen hadde i hagen og<br />
fortalte at dette var bestemorens ynglingsblomster.<br />
Da keiseren gikk fikk han med seg<br />
en av paraply i tillegg til en stor bukett med<br />
roser.<br />
Når vi først er på Damsgårdsiden av Puddefjorden<br />
kan vi ikke unngå å fortelle deg om<br />
en annen kuriositet. <strong>Det</strong> ligger fremdeles en<br />
tysk sjalupp på Damsgård. Men den ligger<br />
på land. Bak Damsårdstuen, ved siden av<br />
tanksen Donald Sutherland brukte under en<br />
av sine filminnspillinger. Her ligger sjalup-<br />
Keiserskipet utenfor Nøsteboden.<br />
pen til selveste Adolf Hitler. Den fra Tirpitz. Nok en<br />
kuriositet er at både tanksen og sjaluppen eies av Roger<br />
Iversen på Nøsteboden. Når de ligger bak Damsgårdstuen<br />
skyldes dette at søsteren Anita, som eier og driver<br />
Damsgårdstuen ikke får Roger til å hente dem. Han sier<br />
at det ikke er plass utenfor Nøsteboden.<br />
Men tilbake til keiseren. Ettersom Norge ikke fikk sin<br />
egen konge før i 1905 oppsto det den reneste keiserkultusen<br />
i Bergen og på Vestlandet. Når keiseren besøkte<br />
paraplymester Eriksen i Nygårdsvik første gang skyltes<br />
dette at paraplymesteren alltid hilste keiseren med flagget<br />
når keiserbåten «Hohenzollern» fulgt av etterettningsskip,<br />
torpedobåter og panserskip kom inn fjorden.<br />
Hele familien Eriksen og mange fra området sto ved<br />
Grotten som var eiendommens utsiktspunkt. Her vinket<br />
de og ropte «Leve keiseren» <strong>Det</strong> er derfor ikke rart at<br />
keiseren forsøkte seg på et inkognitobesøk.<br />
Etter at keiseren ble kjent med paraplymaker Eriksen<br />
besøkte han paraplymesteren hver gang han var i Bergen.<br />
En annen gang keiseren var på besøk hos paraplymesteren<br />
fortalte en tjenestepike ham at det i pakterhuset<br />
bodde en som nå hadde fått sitt 16 barn. <strong>Det</strong><br />
ville keiseren se nærmere på. Da han kom tilbake til<br />
keiserskipet sente han en skipskiste som var fylt til randen<br />
med pølser, kjøtt, frukt, grønnsaker og mange andre<br />
gosaker. I tillegg en 50 kroner seddel. Keiseren ble<br />
fadder til barnet som fikk navnet Victoria. Barnet døde<br />
imidlertid etter kort tid, men noen år etter fikk hun en<br />
ny datter som også ble kalt Victoria og fikk keiser Wilhelm<br />
som fadder.<br />
Til sammen fikk denne kvinnen 18 barn hvorav 14<br />
vokste opp. Når barnet ble kalt Victoria skyldes det at<br />
Keiseren ville at barnet skulle kalles opp etter keiserens<br />
egen bestemor som var dronning Victoria av Stor<br />
Britannia.
Kong Cristian IV.<br />
<strong>Det</strong> syntes av en eller annen grunn denne kvinnen var<br />
fornuftig. Utsiktplassen Grotten ble siden døpt om til<br />
Keiser Grotten.<br />
På en annen av turene sine i Bergen forsøkte keiseren<br />
å spasere inkognito fra Sukkerhusbryggen og Nøsteboden,<br />
ned til Torgalmenningen. <strong>Det</strong> greide han. Her<br />
handlet han hos Sølvsmed Hammer og Buntmaker<br />
Brandt som lå der Dickens ligger i dag.<br />
Plutselig ble han oppdaget og måtte «flykte» tilbake til<br />
skipet sitt. Da sies det at turen gikk via Vaskerelven og<br />
at han gjemte seg i barbersalongen til Wiederstrøm til<br />
gatene var tom.<br />
Inspirasjonen Keiser Wilhelm II ga Wiederstrøm og<br />
andre barbersalongene førte også til at fagbladet Den<br />
norske Barber & Frisør i sin marsutgave i 1908 hadde<br />
en egen artikkel om «Hvordan forme en knebelsbart».<br />
Knebelsbarten eller keiser Wilhelm mustasjen som vi<br />
har valgt å kalle den her på Nøsteboden, og i områdene<br />
rundt Sukkerhusbryggen, er helt unik. Den ble oppfunnet<br />
av keiseren selv. Han ville nemlig ikke ha en slik<br />
vill mustasje som bestefaren keiser Wilhelm I hadde<br />
og fikk derfor komponert sin egen mustasje. Ettersom<br />
han het Wilhelm ønsket han at barten skulle se ut som<br />
en W.<br />
<strong>Det</strong>te besøket ble satt pris på og Wiederstrøm anla selv<br />
en keiser Wilhelm mustasje.<br />
A. Wiederstrøms salong i Vaskerelven 1.<br />
Bård Kjersem, Oldermann i «<strong>Det</strong> glade Bergen».<br />
En som har tatt litt av...
Helt Konge pa Nostet<br />
<strong>Det</strong> at Arne Veidung i FAV Gruppen og<br />
Roger Iversen på Nøsteboden har tatt initiativet<br />
til å restaurere Norges eldste husrekke<br />
gjør at vi tar vare på Bergen på tilsvarende<br />
måte som <strong>Det</strong> Glade Bergen og<br />
Salgs- og Reklameforeningen i sin tid gikk<br />
inn og sa at vi må ta vare på Bryggen og<br />
fortalte politikerne at det ikke passet med<br />
skyskrapere som bystyret den gang ville<br />
bygge. Man unngikk den gang at Bryggen<br />
ble jevnet med jorden og at skyskrapere<br />
ble bygget.<br />
Denne gang er heldigvis myndighetene med oss. Riksantikvaren<br />
og byantikvaren reddet Norges eldste husrekke<br />
fra å bli pinneved. Kulturlandskapet, eller bebyggelsen<br />
er gjerne et mer egnet ord, ble fredet og ivaretatt.<br />
Meningen er nå å gjøre denne delen av Nøstegaten til et<br />
kulturelt sentrum med teater, museum, gallerier, musikk<br />
og folke<strong>liv</strong>. <strong>Det</strong> nye <strong>Hansakontoret</strong> i Bergen som har<br />
fast tilholdssted på Nøsteboden, har nå også etablert seg<br />
med kontor i Nøstegaten 39. Hvordan dette ender vet vi<br />
ikke enda ettersom alt er i støpeskjeen. Men formannen<br />
i <strong>Det</strong> nye <strong>Hansakontoret</strong> som er Erik Blindheim<br />
Andersen har uttalt at han en vakker dag, eller natt når<br />
ingen ser ham, vil døpe den broen som går dra Nøsteboden<br />
til Hurtigrutekaien for Tyskebryggen. <strong>Det</strong>te<br />
ønsker han ettersom<br />
Bergen Kommune har<br />
bestemt at bryggenavnet<br />
skal beholdes ved vågen,<br />
slik at andre byer som<br />
har brygger med navnet<br />
Bryggen ikke får være<br />
alene om det. Han mener<br />
det kan være en god ide<br />
slik at vi får bevart navnet<br />
Tyskebryggen for etterslekten.<br />
For å makte å<br />
etablere Nøstegaten som<br />
Bergens nye kultursentrum<br />
trenger vi hjelp fra<br />
både by og riksantikvar,<br />
fylkeskonservator, byplanleggerne,<br />
Bergens<br />
innbyggere og nærings<strong>liv</strong>.<br />
1958.<br />
.<br />
Sukkerhusbryggen for 100 år siden?<br />
Hvordan det hele utvikler seg kan du til en hver tid lese<br />
om på www.heltkonge.net. Her vil Bergens mest kjente<br />
«byhistorieblogger» Dag-Geir Bergsvik Knudsen holde<br />
deg orientert gjennom Kongebloggen.
Slik skal det bli. Nøstegaten ca 1900.<br />
Kongeriket<br />
Skal et kongerike fungere må det ha innbyggere. Vi har<br />
derfor valgt å knytte til oss mennesker som føler seg<br />
trygg på historisk grunn, eller på en eller annen måte<br />
arbeider med kommunikasjon, slik at det blir et lite<br />
kongerike her på Nøstet. Vi vil etablere en organisasjon<br />
av mennesker som er opptatt av både Bergen og Nøstet.<br />
Foruten at disse menneskene som alle arbeider med<br />
kreativitet, kommunikasjon og ideutvikling, skal de nå<br />
være med å utvikle ideer til miljøene og hva husene kan<br />
inneholde. Kongeriket inkluderer i dag menneskene<br />
som har tilholdssted og er tilknyttet miljøet rundt<br />
Nøstegaten 32 – 39 – 41 – 43 – 45, 45 b og Nøstetorget<br />
2 - 8.<br />
Mer om dette kan du lese om på www.kongriket.info.<br />
Her vil også de forskjellige innbyggerne bli presentert.
Indianeren<br />
Sitting Bull satt .<br />
nesten alltid pa huk<br />
Han ville helst ikke reise seg fordi<br />
fanget hans forsvant.<br />
Bildet du ser av Sitting Bull her stående sammen<br />
med William F. Cody er fra 1880 og viser en av de få<br />
gangene Sitting Bull reiste seg.<br />
William ble så glad da han<br />
reiste seg at han ga Sittig<br />
Bull hatten sin. <strong>Det</strong> er litt<br />
Sitting Bull i oss alle, fangene<br />
våre forsvinner når<br />
vi reiser oss. Derfor er det<br />
alltid lurt å bli sittende og<br />
bare å sitte i egne tanker,<br />
nyte roen og vite at fanget<br />
er der det skal være. For å<br />
hjelpe folk å vite hvor de<br />
har fanget sitt har vi her<br />
på Nøsteboden valgt å gi fra oss<br />
stambord til personer som liker å ha kontroll<br />
over fanget sitt.<br />
Disse har .<br />
allerede fatt<br />
sine Stammtisch<br />
Trond Mohn<br />
Tryggve Fett<br />
Christian Rieber<br />
Paul Christian Rieber<br />
Truls Synnestvedt<br />
Hermund Linde<br />
Anders Haaland<br />
Christine Neumann<br />
Holst<br />
Johan Fredrik<br />
Kroepelien<br />
Jan Henrik Wiese<br />
Bodil Friele<br />
Ane Martens-Nilsen<br />
Familien Jæger<br />
Christer Fasmer<br />
Bjart Nygaard<br />
Bjarne Rieber<br />
Hans Dankert Krohn<br />
Johan Frederik<br />
Mowinckel<br />
Familien Bollmann<br />
Wenche Myhre<br />
Tor Endresen<br />
Jan Eggum<br />
Arne Veidung<br />
Tyske Ambassade<br />
Goethe-Institut<br />
Tysk Handelskammer<br />
Den tyske konsul<br />
i Bergen<br />
Torsdagklubben<br />
Kurt Nilsen<br />
Helge Jordal<br />
Elgen<br />
Øyvind Elgenes<br />
Kurt Oddekalv<br />
Jim Helldal<br />
Sissel Kyrkjebø<br />
Helge Nilsen<br />
Rune Larsen<br />
Rangvald Hommen /<br />
Dag-Geir Bergsvik<br />
Knudsen<br />
<strong>Hansakontoret</strong>.no<br />
Disse er innstilt<br />
til Stammtisch<br />
i 2010<br />
Gunvald Isaksen<br />
Gunnar Staalesen<br />
Espen og Thostein Selvik<br />
Den Romanske konsul<br />
i Bergen<br />
Romanske Ambassade<br />
Fuglekongen<br />
Kjegleklubben Kyrre<br />
Helt Konge ReKlame