Innledning “De papirløse” - Ingen mennesker er ulovlige
Innledning “De papirløse” - Ingen mennesker er ulovlige
Innledning “De papirløse” - Ingen mennesker er ulovlige
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
<strong>Innledning</strong> <strong>“De</strong> <strong>papirløse”</strong><br />
Tema for innledning: ”Kan et menneske være ulovlig?”<br />
Takk for invitasjonen, og for muligheten til å snakke om tema…<br />
Hvorfor fokus på dette tema?<br />
Hv<strong>er</strong>t år migr<strong>er</strong><strong>er</strong> rundt 200 million<strong>er</strong> <strong>mennesk<strong>er</strong></strong> v<strong>er</strong>den ov<strong>er</strong>.<br />
Ikke noe nytt fenomen, <strong>mennesk<strong>er</strong></strong> har til alle tid<strong>er</strong> flyttet på seg for å bedre sine liv, ell<strong>er</strong> for å søke<br />
beskyttelse fra far<strong>er</strong> og forfølgelse.<br />
En vanlig reaksjon mot migrasjon, spesielt und<strong>er</strong> vanskelige økonomiske tid<strong>er</strong>, <strong>er</strong> å sette på plass tiltak<br />
for å stoppe ankomstene. Dette skjedde i Europa på 70 tallet og vi fikk innvandringsstoppen i 1974. I<br />
vesten s<strong>er</strong> vi at myndighetene formul<strong>er</strong><strong>er</strong> en politikk som gjør det vanskelig<strong>er</strong>e for folk å ankomme hit,<br />
samtidig som tiltak i restriktiv retning ofte vinn<strong>er</strong> stemm<strong>er</strong>.<br />
I den kommende tiden vil vi se en økning av denne trenden, d<strong>er</strong> folk flytt<strong>er</strong> på seg, ell<strong>er</strong> blir tvunget til å<br />
flytte på seg, på grunn av hendels<strong>er</strong> utenfor d<strong>er</strong>es kontroll.<br />
Fl<strong>er</strong>e konflikt<strong>er</strong> forblir langvarige, samtidig som fenomen<strong>er</strong> som klimaendring<strong>er</strong> og naturkatastrof<strong>er</strong><br />
forst<strong>er</strong>k<strong>er</strong> de negative virkningene av<br />
En annen side av denne utviklingen/politikken blir d<strong>er</strong>med at en del <strong>mennesk<strong>er</strong></strong>, ikke kan, evn<strong>er</strong> ell<strong>er</strong><br />
ønsk<strong>er</strong> å return<strong>er</strong>e.<br />
Uansett hva grunnene <strong>er</strong> til at p<strong>er</strong>son<strong>er</strong> ikke kan return<strong>er</strong>es til sitt hjemland, men<strong>er</strong> vi at statens<br />
moralske rett til å sende dem tilbake redus<strong>er</strong>es ett<strong>er</strong> hv<strong>er</strong>t som tiden går. At <strong>mennesk<strong>er</strong></strong> mangl<strong>er</strong> ell<strong>er</strong><br />
ikke får tak i dokument<strong>er</strong>, kan være brudd på administrative regl<strong>er</strong>, men ikke en kriminell handling.<br />
Alvorlig konsekvens: at det utvikles parallelle samfunn i Norge, hvor en økende gruppe <strong>mennesk<strong>er</strong></strong> lev<strong>er</strong><br />
årevis uten grunnleggende rettighet<strong>er</strong>.<br />
Når regularis<strong>er</strong>ing<strong>er</strong> har blitt gjennomført i så mange land, har det bakgrunn i primært to forhold: På<br />
den ene siden de st<strong>er</strong>ke humanitære hensynene som gjør seg gjeldende for <strong>mennesk<strong>er</strong></strong> som har levd<br />
papirløst gjennom en årrekke. På den andre siden det m<strong>er</strong> pragmatiske hensynet til kontroll ov<strong>er</strong><br />
arbeidsmarkedet og ønsket om å motvirke en stor, svart arbeidssektor med høy grad av utnyttelse av<br />
sårbare <strong>mennesk<strong>er</strong></strong>. De samme hensynene gjør seg åpenbart gjeldende også i Norge. 1<br />
Det <strong>er</strong> også v<strong>er</strong>dt å m<strong>er</strong>ke seg at andre land, ved siden av regularis<strong>er</strong>ingene, også har grunnleggende<br />
bestemmels<strong>er</strong> som skill<strong>er</strong> seg markant fra den norske tilnærmingen. I Frankrike <strong>er</strong> det eksempelvis slik<br />
at utenlandske borg<strong>er</strong>e som fyll<strong>er</strong> 18 i Frankrike, normalt har krav på fransk statsborg<strong>er</strong>skap hvis de har<br />
gått på skole i Frankrike i minst tre år.<br />
1 Se ICMPD, 2009.
Hvilke utfordring<strong>er</strong> gjør debatten nødvendig nå?<br />
Mange andre land har forstått at regularis<strong>er</strong>ing<strong>er</strong> må til av humanitære hensyn og av hensyn til kontroll<br />
med den svarte arbeidssektoren, som har en høy grad av utnyttelse av sårbare <strong>mennesk<strong>er</strong></strong>.<br />
I Sv<strong>er</strong>ige i 2005/2006, i forbindelse med at Sv<strong>er</strong>ige fikk ny utlendingslov, fikk ca. 17 000 avslåtte<br />
asylsøk<strong>er</strong>e opphold. Dette omfattet også p<strong>er</strong>son<strong>er</strong> som hadde levd lenge i skjul. Den største<br />
gruppa som fikk opphold gjaldt barnefamili<strong>er</strong> og p<strong>er</strong>son<strong>er</strong> med lang saksbehandlingstid.<br />
Finland har en gen<strong>er</strong>ell mekanisme som innebær<strong>er</strong> at papirløse får opphold to år ett<strong>er</strong> endelig<br />
avslag hvis de fortsatt <strong>er</strong> i landet.<br />
Land, som Italia, Spania og England før<strong>er</strong> en restriktiv politikk, men har alle gjennomført store<br />
amnestiprogramm<strong>er</strong>.<br />
Norge skill<strong>er</strong> seg negativt ut ved en så streng tilnærming som vi lenge har hatt.<br />
Viktig å und<strong>er</strong>streke at det ikke finnes noen enkle løsning<strong>er</strong> på et såpass sammensatt problem.<br />
Mange har vært skeptiske til å tildele denne gruppen <strong>mennesk<strong>er</strong></strong> rettighet<strong>er</strong> av frykt for å<br />
oppmuntre andre til å bli, ell<strong>er</strong> tiltrekke fl<strong>er</strong>e til landet. Spørsmålet blir d<strong>er</strong>med, hvilke<br />
konsekvens<strong>er</strong> får det hvis vi lar ting fortsette som nå?<br />
1) Ved å la vær å lovliggjøre papirløse, bidrar Norge til en økning av en und<strong>er</strong>klasse som<br />
befinn<strong>er</strong> seg utenfor samfunnet uten grunnleggende rettighet<strong>er</strong>. En lovliggjøring vil åpne<br />
opp for at fl<strong>er</strong>e følg<strong>er</strong> norsk lov, og at myndigheten får bedre kontroll ov<strong>er</strong> de som befinn<strong>er</strong><br />
seg i landet.<br />
2) Dagens situasjon bidrar til å øke andelen p<strong>er</strong>son<strong>er</strong> i svart arbeid, og d<strong>er</strong>med etabl<strong>er</strong>ingen av<br />
en skyggeøkonomi d<strong>er</strong> folk blir utnyttet. Lovliggjøring vil motvirke denne utviklingen og<br />
redus<strong>er</strong>e illegal immigrasjon siden muligheten for å op<strong>er</strong><strong>er</strong>e på siden av loven blir mindre. (F<br />
eks : Spania legalis<strong>er</strong>te 700 000 papirløse i 2005. Resultatet var økonomisk gevinst, samt<br />
reduksjon av ulovlig innvandring.<br />
3) Lovliggjøring vil frigjøre ressurs<strong>er</strong> i hele systemet. Disse vil kunne brukes på andre områd<strong>er</strong>,<br />
som for eksempel menneskesmugling i stedet for uskyldige migrant<strong>er</strong> og d<strong>er</strong>es famili<strong>er</strong>.<br />
4) Vid<strong>er</strong>e <strong>er</strong> det lite trolig at en lovliggjøring vil virke som et trekkplast<strong>er</strong> for fremtidig<br />
migrasjon. Det <strong>er</strong> lite som tyd<strong>er</strong> på at folk reis<strong>er</strong> ut med en ide om å klamre seg fast til en<br />
usikk<strong>er</strong>, uv<strong>er</strong>dig og nedbrytende tilværelse i tiår, i håp om en dag å få bli.<br />
Hvem <strong>er</strong> de papirløse?<br />
Det har vært relativt lite forskning om denne gruppen. Statistisk sentralbyrå fikk nylig i oppdrag fra UDI å<br />
kartlegge hvor mange p<strong>er</strong>son<strong>er</strong> som opphold<strong>er</strong> seg ulovlig i Norge, og konklud<strong>er</strong>te med et anslag på<br />
18 196 irregulære innvandr<strong>er</strong>e, h<strong>er</strong>und<strong>er</strong> 12 325 forhenværende asylsøk<strong>er</strong>e som har fått endelig avslag.
Forsk<strong>er</strong> Li Chun Zhang ved SSB, som hadde ansvaret for rapporten, uttalte at tallene <strong>er</strong> veldig usikre,<br />
ett<strong>er</strong>som de <strong>er</strong> bas<strong>er</strong>t på teoretiske b<strong>er</strong>egning<strong>er</strong>, ikke empiriske und<strong>er</strong>søkels<strong>er</strong>. Tallene kan ifølge disse<br />
b<strong>er</strong>egningene vari<strong>er</strong>e fra cirka 10.500 til nærm<strong>er</strong>e 32.000. Tallmat<strong>er</strong>ialet <strong>er</strong> bas<strong>er</strong>t på befolkningsdata,<br />
registr<strong>er</strong>ing av innvandr<strong>er</strong>e med midl<strong>er</strong>tidig tillatelse (asylsøk<strong>er</strong>e), skolebarn og sykehuspasient<strong>er</strong>, og<br />
informasjon fra arbeidsgiv<strong>er</strong>e, politi, humanitære organisasjon<strong>er</strong>, etc. Antallet inklud<strong>er</strong><strong>er</strong> også p<strong>er</strong>son<strong>er</strong><br />
som har fått endelig avslag helt nylig, og som i løpet av relativt kort tid vil bli return<strong>er</strong>t; dette <strong>er</strong> en<br />
kategori som det ikke <strong>er</strong> naturlig å regne med blant de ”<strong>papirløse”</strong> i vår sammenheng.<br />
Antall <strong>mennesk<strong>er</strong></strong> med lang botid, eksempelvis ov<strong>er</strong> 5 år ett<strong>er</strong> endelig avslag, <strong>er</strong> åpenbart atskillig<br />
lav<strong>er</strong>e; vi vil anslå at det ikke drei<strong>er</strong> seg om m<strong>er</strong> enn 1500 - 3000 p<strong>er</strong>son<strong>er</strong>.<br />
Det <strong>er</strong> langt fra en ensartet gruppe, men ett<strong>er</strong> vår <strong>er</strong>faring har de all<strong>er</strong> fleste søkt om beskyttelse, fått<br />
avslag og ikke return<strong>er</strong>t til hjemlandet, slik også SSB konklud<strong>er</strong>te. Svært mange i denne gruppen <strong>er</strong> det<br />
hell<strong>er</strong> ikke mulig for politiet å tvangsreturn<strong>er</strong>e til hjemlandet.<br />
Det <strong>er</strong> viktig for oss å presis<strong>er</strong>e at de fleste i denne gruppen komm<strong>er</strong> fra v<strong>er</strong>dens mest urolige områd<strong>er</strong>,<br />
hvor det <strong>er</strong> en svært ustabil sikk<strong>er</strong>hetssituasjon; land som nylig har vært i krigslignende<br />
tilstand<strong>er</strong>/borg<strong>er</strong>krig; og land hvor <strong>mennesk<strong>er</strong></strong>ettighetene i svært liten grad blir respekt<strong>er</strong>t. P<strong>er</strong>sonene<br />
som organisasjonene har kontakt med, <strong>er</strong> blant annet fra følgende land: Iran, Etiopia, Eritrea, Irak, Sri-<br />
Lanka, Afghanistan, Somalia, DR Kongo og Tsjetsjenia, i tillegg til palestin<strong>er</strong>e fra ulike områd<strong>er</strong>. Dette <strong>er</strong><br />
de samme landene som Politiets utlendingsenhet oppgir <strong>er</strong> vanskelige å tvangsreturn<strong>er</strong>e til.<br />
Hvordan lev<strong>er</strong> de?<br />
Livsforholdene vari<strong>er</strong><strong>er</strong> betraktelig. De papirløse omfatt<strong>er</strong> p<strong>er</strong>son<strong>er</strong> som:<br />
1. Har levd i mottak i årevis, også ov<strong>er</strong> ti år.<br />
2. Har etabl<strong>er</strong>t m<strong>er</strong> ell<strong>er</strong> mindre selvstendige tilværels<strong>er</strong> med egen leilighet/hybel, og livnær<strong>er</strong> seg på<br />
et nokså kurant nivå enten gjennom ”legalt” ell<strong>er</strong> svart arbeid. Selv om de normalt ikke har hatt lov<br />
til å arbeide, har skattekort lenge blitt utstedt, noe som har muliggjort arbeid også på det legale<br />
arbeidsmarkedet.<br />
3. Ov<strong>er</strong>lev<strong>er</strong> primært gjennom grov utnytting på arbeidsmarkedet, med lønn ned til 20 kron<strong>er</strong> timen og<br />
kumm<strong>er</strong>lige boforhold på arbeidsstedet sammen med fl<strong>er</strong>e andre.<br />
4. Ov<strong>er</strong>lev<strong>er</strong> gjennom seksuell utnytting, enten ved å prostitu<strong>er</strong>e seg åpent, ell<strong>er</strong> ved å bo hos noen<br />
som forvent<strong>er</strong> seksuelle gjenytels<strong>er</strong>.
5. Er hjemløse, tilbring<strong>er</strong> det meste av tiden utendørs, eventuelt hos bekjente i p<strong>er</strong>iod<strong>er</strong>, og<br />
eksempelvis har panting av flask<strong>er</strong> som primær næringsvei.<br />
For alle p<strong>er</strong>sonene <strong>er</strong> tilværelsen preget av ekstrem usikk<strong>er</strong>het og uforutsigbarhet, og for alt for mange<br />
av ekstrem sosial nød. Erfaringene fra både Helsesent<strong>er</strong>et for papirløse, drevet av Kirkens Bymisjon og<br />
Røde Kors, og andre organisasjon<strong>er</strong> som møt<strong>er</strong> enkeltp<strong>er</strong>sonene, vis<strong>er</strong> også at en høy andel lev<strong>er</strong> med<br />
varige, og i en del tilfell<strong>er</strong> alvorlige, helseproblem<strong>er</strong> av både fysisk og psykisk art. Ikke minst <strong>er</strong> den<br />
psykiske slitasjen på mange av dem som lev<strong>er</strong> papirløst enorm. Den tyngre problematikken som<br />
Helsesent<strong>er</strong>et for papirløse migrant<strong>er</strong> opplev<strong>er</strong>, omfatt<strong>er</strong> blant annet posttraumatisk stress som følge av<br />
krigsopplevels<strong>er</strong>, voldtekt, rasistisk motiv<strong>er</strong>t vold på reisen til Norge og suicidalitet.<br />
Det <strong>er</strong> også v<strong>er</strong>dt å ta med seg at situasjonen for de papirløse sett<strong>er</strong> sitt preg på fl<strong>er</strong>e av de nasjonale<br />
gruppene de tilhør<strong>er</strong>. Eksempelvis mange etiopi<strong>er</strong>e og somali<strong>er</strong>e som har oppholdstillatelse i Norge, og<br />
eventuelt norsk statsborg<strong>er</strong>skap, opplev<strong>er</strong> en st<strong>er</strong>k forpliktelse til å bistå landsmenn som befinn<strong>er</strong> seg i<br />
en prekær situasjon. Situasjonen med et relativt stort antall papirløse innen enkelte grupp<strong>er</strong><br />
(eksempelvis noen hundre etiopiske papirløse gjennom mange år) gir d<strong>er</strong>for en nokså betydelig<br />
tilleggsbyrde og slitasje for gruppene som sådan, og blir ofte stående som en st<strong>er</strong>kt opplevd urett fra det<br />
norske samfunnets side.<br />
Hvorfor velg<strong>er</strong> de å bli?<br />
For mange av de papirløse forton<strong>er</strong> virkeligheten seg slik at uansett hvor vanskelig livssituasjonen <strong>er</strong> i<br />
Norge, <strong>er</strong> retur likevel ikke et reelt alt<strong>er</strong>nativ. Mens det for noen primært handl<strong>er</strong> om manglende<br />
fremtidsutsikt<strong>er</strong> i hjemlandet, har mange rømt fra traumatiske opplevels<strong>er</strong> og ov<strong>er</strong>grep.<br />
I en und<strong>er</strong>søkelse fra Nasjonalt kunnskapssent<strong>er</strong> om vold og traumatisk stress fremkomm<strong>er</strong> det at<br />
fl<strong>er</strong>tallet av dem som komm<strong>er</strong> til Norge og søk<strong>er</strong> om asyl, har vært utsatt for drapsforsøk, tortur ell<strong>er</strong><br />
voldtekt. I rapporten fremkomm<strong>er</strong> følgende på side 8:<br />
”Med basis i den delen av HTQ som består av spørsmål vedrørende hendels<strong>er</strong> som en antar <strong>er</strong><br />
svært belastende og potensielt traumatis<strong>er</strong>ende, oppgir 76,5 % at de har vært ”nær ved å bli<br />
drept” og hele 67 % har opplevd drap på familie og/ell<strong>er</strong> venn<strong>er</strong>. Av kvinnene har 31,4 % opplevd<br />
å bli voldtatt, og blant mennene <strong>er</strong> tilsvarende tall 13,6 % (for hele utvalget utgjør dette 21,5 %).<br />
Forskjellen mellom kjønnene <strong>er</strong> svært liten når det gjeld<strong>er</strong> tortur<strong>er</strong>faring<strong>er</strong>. I utvalget <strong>er</strong> det<br />
57,3% som oppgir å ha blitt tortur<strong>er</strong>t. I tillegg oppgir en stor del at de har opplevd at basale<br />
behov ikke har vært dekket, slik som sted å bo, tilgang på mat og vann, og nødvendig hjelp ved<br />
sykdom.” 2<br />
2 http://nkv-web01.osl.basefarm.net/biblioteket/Publikasjon<strong>er</strong>/PsykiskHelseMottak.pdf
De fleste som <strong>er</strong> i kontakt med organisasjonene fortell<strong>er</strong> om frykt for å return<strong>er</strong>e på grunn av<br />
risiko for fengsling, tortur og i v<strong>er</strong>ste fall drap på bakgrunn av d<strong>er</strong>es etnisitet, religion ell<strong>er</strong> egen<br />
ell<strong>er</strong> familiens politiske tilhørighet/virksomhet.<br />
En del har all<strong>er</strong>ede blitt utsatt for grov forfølgelse (h<strong>er</strong>und<strong>er</strong> fengsling<strong>er</strong>, voldtekt ell<strong>er</strong> andre<br />
form<strong>er</strong> for tortur) og frykt<strong>er</strong> nye ov<strong>er</strong>grep ved retur.<br />
Noen frykt<strong>er</strong> også skammen det medfør<strong>er</strong> å være off<strong>er</strong> for ov<strong>er</strong>grep, og i enkelte sak<strong>er</strong> har<br />
familien avvist dem; særskilt gjeld<strong>er</strong> dette kvinn<strong>er</strong> som <strong>er</strong> blitt utsatt for voldtekt. At de har fått<br />
avslag på asylsøknaden fordi det ikke anses å være risiko for ny forfølgelse, endr<strong>er</strong> naturligvis<br />
ikke på at mange har en alvorlig <strong>er</strong>faringsbakgrunn, og at denne stadig dann<strong>er</strong> bakteppe for de<br />
valgene de foretar.<br />
Andre frykt<strong>er</strong> at de ell<strong>er</strong> d<strong>er</strong>es familie kan bli et tilfeldig off<strong>er</strong> for bombeangrep, vilkårlig rammes<br />
av krigshandl<strong>er</strong>, etc., på grunn av den gen<strong>er</strong>elle sikk<strong>er</strong>hetssitasjon i hjemlandet. Det <strong>er</strong> også på<br />
det rene at det blant de papirløse befinn<strong>er</strong> seg en del p<strong>er</strong>son<strong>er</strong> som har fått avslag selv om de<br />
fall<strong>er</strong> innenfor kategori<strong>er</strong> som UNHCR ans<strong>er</strong> som beskyttelstrengende. Det <strong>er</strong> ingen tvil om at<br />
avslagene <strong>er</strong> gyldige og at de plikt<strong>er</strong> å rette seg ett<strong>er</strong> dem, men det <strong>er</strong> hell<strong>er</strong> ingen tvil om at de<br />
ofte opplev<strong>er</strong> en høyst reell frykt.<br />
Samtidig som det <strong>er</strong> snakk om en svært uensartet gruppe, <strong>er</strong> en fellesnevn<strong>er</strong> blant mange av dem som<br />
henvend<strong>er</strong> seg til organisasjonene d<strong>er</strong>es uomtvistelige subjektive frykt for retur.<br />
Papirløse barn<br />
En spesielt sårbar gruppe blant de papirløse <strong>er</strong> de papirløse barna. Norske myndighet<strong>er</strong> har tidlig<strong>er</strong>e gitt<br />
opphold til mindre grupp<strong>er</strong> av lengeværende barn i fl<strong>er</strong>e omgang<strong>er</strong>. Nå i 2010 <strong>er</strong> situasjonen igjen den<br />
samme: Stadig fl<strong>er</strong>e barn voks<strong>er</strong> opp i Norge som papirløse.<br />
Oftest drei<strong>er</strong> det seg om barn som komm<strong>er</strong> fra land hvor det har vært væpnede konflikt<strong>er</strong>, uro, og/ell<strong>er</strong><br />
land d<strong>er</strong> sikk<strong>er</strong>hetssituasjonen <strong>er</strong> svært labil, og d<strong>er</strong> fravær av grunnleggende <strong>mennesk<strong>er</strong></strong>ettighet<strong>er</strong> <strong>er</strong><br />
fremtredende. Mange av barna har traumatiske opplevels<strong>er</strong> fra hjemlandet ell<strong>er</strong> fra flukten fra<br />
hjemlandet.<br />
Blant tidlig<strong>er</strong>e regularis<strong>er</strong>ingsordning<strong>er</strong> for barn kan nevnes barn i kirkeasyl i 1996, midl<strong>er</strong>tidig forskrift i<br />
2004 hvor barn som hadde bodd 3 år ell<strong>er</strong> leng<strong>er</strong> fikk opphold, og senest de ”b<strong>er</strong>ostilte barna” (3 års<br />
botid p<strong>er</strong> 01.04.07) høsten 2006 i forbindelse med ny forskriftsbestemmelse, hvor 470 <strong>mennesk<strong>er</strong></strong> fikk<br />
opphold.<br />
Igjen voks<strong>er</strong> antallet barn med lang botid i Norge. De kan ikke tvangsreturn<strong>er</strong>es, og foreldrene opplev<strong>er</strong><br />
faren ved retur så dramatisk at de velg<strong>er</strong> å bli værende i Norge, tross den vanskelige livssituasjonen.
Barna har ikke valgt sin skjebne, de blir ofre for foreldrenes vurd<strong>er</strong>ing<strong>er</strong> og valg og myndighetenes<br />
politikk. De står igjen uten rettighet<strong>er</strong> og en dramatisk hv<strong>er</strong>dag, og vi har ofte møtt helsep<strong>er</strong>sonell og<br />
andre barnefaglige ressurs<strong>er</strong> som har uttrykt st<strong>er</strong>k bekymring for barna det gjeld<strong>er</strong>. Vi sit<strong>er</strong><strong>er</strong> to av dem:<br />
"Dette skap<strong>er</strong> angst og uttrygghet hos barn, samt en økende mistillit til det norske samfunnet.<br />
Jeg obs<strong>er</strong>v<strong>er</strong><strong>er</strong> nå at tidlig<strong>er</strong>e harmoniske, pliktoppfyllende, veltilpassa barn, slit<strong>er</strong> med<br />
konsentrasjonsproblem<strong>er</strong>, humørsvingning<strong>er</strong>, tristhet, magesm<strong>er</strong>t<strong>er</strong> og uro. Ungdomsskolen har<br />
fl<strong>er</strong>e gang<strong>er</strong> meldt sin bekymring for xxx, som slit<strong>er</strong> med depresjon, konsentrasjonsproblem<strong>er</strong> og<br />
økende aggresjon."<br />
"Som barnefaglig ansatt ved … statlig mottak, <strong>er</strong> jeg nå svært bekymret for det presset som disse<br />
barna har levd und<strong>er</strong> i mange år, den belastningen den nåværende situasjonen har skapt for dem<br />
og den negative utviklingen disse barna nå vis<strong>er</strong>."<br />
Barna har brutt med hjemlandet, og ett<strong>er</strong> fl<strong>er</strong>e år i Norge har de utviklet en st<strong>er</strong>k tilknytning til det nye<br />
landet. Ett<strong>er</strong> år i usikk<strong>er</strong>het og vage håp om en fremtid hvor de kan føle trygghet og leve uten frykt, bør<br />
disse barna bli ivaretatt. En retur ett<strong>er</strong> mange år vil for de fleste oppleves som et dramatisk oppbrudd,<br />
som igjen kan medføre ytt<strong>er</strong>lig<strong>er</strong>e traum<strong>er</strong> i disse barnas liv. Det kan være ingen tvil om at dette b<strong>er</strong>ør<strong>er</strong><br />
sentrale bestemmels<strong>er</strong> i Barnekonvensjonen, ikke minst hensynet til barnets beste (artikkel 3).<br />
Dagens meget restriktive praktis<strong>er</strong>ing av forskriftsbestemmelsen som skal ivareta barnas tilknytning til<br />
riket (utlendingsforskriftens § 8-5) medfør<strong>er</strong> at det <strong>er</strong> behov for en styrking av barnas rettighet<strong>er</strong> i<br />
forskriftsform, da vi dessv<strong>er</strong>re s<strong>er</strong> i fl<strong>er</strong>e og fl<strong>er</strong>e sak<strong>er</strong> at vurd<strong>er</strong>ingen av barnas beste tap<strong>er</strong> mot de<br />
innvandringspolitiske hensynene. Organisasjonene har kontakt med fl<strong>er</strong>e famili<strong>er</strong> hvor barna har gått på<br />
skole i inntil åtte år uten at oppholdstillatelse <strong>er</strong> gitt. Standardbegrunnelsen fra UNE i slike sak<strong>er</strong> <strong>er</strong> som<br />
følg<strong>er</strong>:<br />
”UNE men<strong>er</strong> at barna i utgangspunktet har opparbeidet seg slik tilknytning til riket som tilsi<strong>er</strong> at<br />
det foreligg<strong>er</strong> st<strong>er</strong>ke menneskelige hensyn. Imidl<strong>er</strong>tid tal<strong>er</strong> st<strong>er</strong>ke innvandringspolitiske hensyn<br />
mot at tillatelse skal gis.”<br />
I essens men<strong>er</strong> vi det må kunne slås fast at forskriftsbestemmelsen p<strong>er</strong> i dag ikke anvendes i tråd med<br />
Stortingets intensjon. Det <strong>er</strong> d<strong>er</strong>for behov for en ytt<strong>er</strong>lig<strong>er</strong>e klargjøring for å beskytte barnas<br />
grunnleggende velf<strong>er</strong>d. Ett<strong>er</strong> fl<strong>er</strong>e år i usikk<strong>er</strong>het og frykt må disse barna omsid<strong>er</strong> ha krav på at voksne<br />
<strong>mennesk<strong>er</strong></strong> fatt<strong>er</strong> voksne beslutning<strong>er</strong> om omsorg.<br />
Det må således settes en grense for hvor lenge barn (uavhengig av ald<strong>er</strong>) kan oppholde seg i Norge<br />
uten rettighet<strong>er</strong>.
Våre krav for en løsning:<br />
Vi kan ikke godta en varig papirløs und<strong>er</strong>klasse i Norge bestående av <strong>mennesk<strong>er</strong></strong> som lev<strong>er</strong> på ubestemt<br />
tid tilnærmet uten rettighet<strong>er</strong>. Spesielt alvorlig <strong>er</strong> det at denne situasjonen ramm<strong>er</strong> barn.<br />
Vi b<strong>er</strong> d<strong>er</strong>for Regj<strong>er</strong>ingen om å utarbeide bestemmels<strong>er</strong> som tydeliggjør at barns beste har<br />
forrang foran innvandringspolitiske hensyn, og at barn som har levd i Norge i lang tid<br />
(eksempelvis fire år regnet fra ankomst) skal gis oppholdstillatelse sammen med medfølgende<br />
familie.<br />
Vi b<strong>er</strong> også Regj<strong>er</strong>ingen om å utarbeide en bestemmelse som sikr<strong>er</strong> at det blir en grense for hvor<br />
mange år <strong>mennesk<strong>er</strong></strong> i Norge kan være <strong>ulovlige</strong>, uansett ald<strong>er</strong>, i samsvar med UDIs forslag fra<br />
2003.<br />
(UDI ville da ha umiddelbare tiltak fordi de mente situasjonen var problematisk. UDI ville både ha 1) et<br />
umiddelbart amnesti for alle som da hadde vært h<strong>er</strong> i minst åtte år ett<strong>er</strong> endelig avslag og 2) faste<br />
grens<strong>er</strong> i loven).<br />
Dette <strong>er</strong> imidl<strong>er</strong>tid et komplekst felt, og m<strong>er</strong> kunnskap trengs for å kunne belyse disse utfordringene.<br />
Samtidig kan vi trekke på mye kunnskap fra våre naboland og resten av Europa. Behøv<strong>er</strong> ikke finne opp<br />
hjulet på nytt.