Er gratis skolemåltid i grunnskolen samfunnsøkonomisk lønnsomt ...
Er gratis skolemåltid i grunnskolen samfunnsøkonomisk lønnsomt ...
Er gratis skolemåltid i grunnskolen samfunnsøkonomisk lønnsomt ...
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
kere, dansere, skuespillere og tjenestefolk. Dette skillet har<br />
vært omstridt, sier Mill, spesielt siden mange har oppfattet<br />
betegnelsen «uproduktiv» som nedsettende for de<br />
yrkesgruppene det gjelder (kanskje ikke så overraskende,<br />
vil de fleste moderne lesere tenke). Han nevner spesielt at<br />
Jean-Baptiste Say har fremhevet at alt arbeid fundamentalt<br />
sett produserer nytte, og at det derfor er naturlig å vurdere<br />
alt arbeid som produktivt. Men selv mener Mill at dette<br />
argumentet er basert på en sammenblanding av skillet<br />
mellom produktiv og uproduktiv med skillet mellom hva<br />
som er nyttig og unyttig. Uproduktivt arbeid er også som<br />
regel nyttig, men det som kjennetegner det produktive<br />
arbeid, er at det bidrar positivt til materiell velstand og<br />
økonomisk vekst. Kapitalakkumulasjonen er knyttet til<br />
produksjon av materielle gjenstander som maskiner, og<br />
den delen av arbeidskraften som er sysselsatt med å produsere<br />
maskiner, er følgelig produktiv. Å ha en stor andel<br />
av arbeidskraften sysselsatt med produktivt arbeid er derfor<br />
viktig for økonomisk vekst.<br />
Dette skillet mellom de to typene arbeidskraft er for lengst<br />
forlatt i moderne samfunnsøkonomi, og Mills egen diskusjon<br />
av begrepene gjør det lett å se hvorfor. Han erkjenner<br />
at begrepet «produktiv arbeidskraft» egentlig også burde<br />
omfatte arbeidskraft som bidrar til forbedringer av den<br />
arbeidskraften som er engasjert i produksjonen av materiell<br />
velstand, men han sier at terminologien på dette området<br />
er så veletablert at han likevel vil holde på definisjonen<br />
av produktivt arbeid som det som resulterer i materielle<br />
gjenstander. Men når han først har sagt det, skaper han<br />
umiddelbart ny uklarhet ved å si at han vil tolke produksjonsbegrepet<br />
vidt, slik at arbeid som går ut på å gi andre<br />
opplæring i ferdigheter i å produsere materielle goder,<br />
også er produktivt. Offentlig ansatte som er med på å<br />
skape den samfunnsmessige trygghet som er nødvendig<br />
for produktiv virksomhet, vil han likeledes klassifisere<br />
som produktive. Med slike tolkninger blir det lite igjen av<br />
hele skillet som et operasjonelt analyseverktøy, og ettertiden<br />
har funnet at det har liten verdi som teoretisk innfallsvinkel<br />
til studiet av økonomisk vekst 7 .<br />
I analysen av skillet mellom produktiv og uproduktiv<br />
arbeidskraft holder altså Mill fast ved tradisjonen fra sine<br />
klassiske forbilder. Og selv om vi merker på fremstillingen<br />
at han egentlig kunne tenke seg å omskrive hele denne<br />
delen av teorien, er hans respekt for tradisjonen for stor til<br />
at han vil gjøre det. På et annet område av arbeidskraftens<br />
økonomi brøt han imidlertid kraftig med den tidligere<br />
klassiske tradisjonen gjennom sin kritikk av ideen om<br />
lønnsfondet.<br />
Tanken bak lønnsfondet som en teoretisk konstruksjon<br />
var at arbeidernes lønninger er forskuddsbetalt av arbeidsgiverne,<br />
altså kapitalistene. Arbeidsgiverne må bygge opp<br />
en kapital, det klassikerne kalte den sirkulerende kapital,<br />
for å finansiere lønnsutbetalingene til arbeiderne, og det er<br />
størrelsen på denne kapitalen for økonomien som helhet<br />
som utgjør den totale lønnsinntekten for samfunnet,<br />
lønnsfondet. Behovet for arbeidskraft ble antatt å være<br />
bestemt av den rådende teknologi, og i alle fall på relativt<br />
kort sikt ville derfor lønnsfondet være konstant.<br />
Lønningene ville dermed være gitt av teknologien. En<br />
implikasjon av dette synet er at det er nytteløst å prøve å<br />
presse lønningene opp for eksempel gjennom fagforeningsvirksomhet.<br />
Men et uavklart spørsmål var om dette<br />
gjaldt det samlede lønnsnivå i samfunnet, eller om det<br />
også gjaldt for hver enkelt næring eller gruppe av arbeidstakere.<br />
Hvis lønnsfondets konstans bare gjelder for<br />
arbeidsmarkedet som helhet, kunne man jo tenke seg at<br />
enkelte fagforeninger kunne lykkes i å presse opp lønningene<br />
for sine medlemmer på bekostning av andre<br />
grupper. Men dette reiser spørsmålet om hva som skjer<br />
med de andre gruppene; klassikerne var skeptiske overfor<br />
teorier om teknologisk arbeidsledighet, samtidig som de<br />
mente at det fantes et «gulv» for lønningene som ble<br />
bestemt av eksistensminimum.<br />
I en bokanmeldelse fra 1869 tok Mill avstand fra teorien om<br />
lønnsfondet, som han i hovedsak hadde akseptert i<br />
Principles. Hans begrunnelse for å gjøre det var at hypotesen<br />
om lønnsfondets konstans – som i seg selv ikke var direkte<br />
observerbar – hadde implikasjoner som ikke stemte overens<br />
med hvordan det økonomiske systemet faktisk fungerte.<br />
Spesielt gjaldt dette konklusjonen om at fagforeningene<br />
ikke kunne påvirke lønningene. Mill hevdet nå at erfaringen<br />
tilsa at de faktisk kunne det, og at den teoretiske hypotesen<br />
som konklusjonen bygget på, derfor måtte forkastes.<br />
Til tross for at han verken i bokanmeldelsen eller i andre<br />
publikasjoner lanserte noen alternativ teori om hva som<br />
bestemte etterspørselen etter arbeid, vakte hans avvisning<br />
7 Om begrepet er forlatt i økonomisk teori, lever det imidlertid videre i mer populære forestillinger om <strong>samfunnsøkonomisk</strong>e spørsmål. Det er fortsatt de som<br />
mener at den produktive arbeidskraften er den som fremstiller håndfaste gjenstander (fortrinnsvis for eksport!), og at de som ikke gjør det, følgelig ikke er produktive.<br />
44 // ØKONOMISK FORUM NR. 6 2006 AGNAR SANDMO