Haiforskning på Svalbard - Norsk Polarinstitutt
Haiforskning på Svalbard - Norsk Polarinstitutt
Haiforskning på Svalbard - Norsk Polarinstitutt
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Fig. 7. Håkjerring med <strong>på</strong>satt satelittsender og akselerometer <strong>på</strong> vei ned i dypet for å samle<br />
inn informasjon.<br />
fange sovende sjøløver i vannet, mens<br />
steinkobber som er en ekte selart og sover<br />
med ”hele hjernen” blir tatt. Sel, som<br />
andre pattedyr, trenger regelmessig søvn,<br />
og <strong>på</strong> <strong>Svalbard</strong> kunne et alternativ være å<br />
legge seg opp <strong>på</strong> isen og sove for å unngå<br />
håkjerringa. Problemet er at da utsetter<br />
selene seg for angrep fra isbjørnen. Det<br />
er nok relativt sett mindre sjanse for å<br />
bli tatt av ei håkjerring når man sover i<br />
en nesten uendelig stor tredimensjonal<br />
vannmasse enn i de små todimensjonale<br />
is-områdene som er tilgjengelige og hvor<br />
isbjørnene jakter.<br />
I samarbeid med en kanadisk kollega<br />
instrumenterte vi også 20 håkjerringer<br />
med satelittsendere (figur 7) Dette er<br />
instrumenter som måler dybde og temperatur<br />
der haiene svømmer, og sender<br />
posisjoner hvis haiene kommer i overflata.<br />
Vi bestemmer <strong>på</strong> forhånd hvor<br />
lenge instrumentene skal være <strong>på</strong> og en<br />
automatisk utløsermekanisme løsner så<br />
senderen fra haien. Senderen flyter opp<br />
11<br />
til overflaten og sender de innsamlede<br />
data via satellitt til oss. Fordi håkjerringene<br />
sjelden er i overflata får vi stort<br />
sett bare posisjonen der hvor senderen<br />
løsner fra haien. Alle senderne ble satt <strong>på</strong><br />
i Kongsfjorden-området (figur 8) og de<br />
med lengste varighet satt <strong>på</strong> i underkant<br />
av 200 dager. De fleste av håkjerringene<br />
gikk nordover fra merkeområdet og en<br />
del sendere utløstes i iskanten mellom<br />
<strong>Svalbard</strong> og Grønland. Noen sendere<br />
hørte vi aldri noe fra, noe som antakelig<br />
skyldes at de løstes ut <strong>på</strong> steder som var<br />
dekket av is. Den som hadde vandret<br />
lengst var en som hadde gått inn i russiske<br />
farvann sør i Barentshavet og da vandret<br />
rundt 1000 km <strong>på</strong> 59 dager. Vi hadde<br />
ellers en som var nord for Frans Josef<br />
Land <strong>på</strong> godt over 82 grader nord. Disse<br />
senderne viste oss også at haiene stort<br />
sett oppholder seg <strong>på</strong> mellom 50 til 200<br />
m dyp, med den dypeste registreringen <strong>på</strong><br />
1560 m som tilsvarer det dypeste instrumentet<br />
kunne registrere. Håkjerringene