Haiforskning på Svalbard - Norsk Polarinstitutt
Haiforskning på Svalbard - Norsk Polarinstitutt
Haiforskning på Svalbard - Norsk Polarinstitutt
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Fig. 5. Her veies en håkjerring <strong>på</strong> 620 kg<br />
kjønnsmoden (figur 5). Fra gamle beskriv-<br />
elser ser det ut til at de blir kjønnsmodne<br />
ved omtrent 5 meters lengde, og basert <strong>på</strong><br />
vekt-lengde forhold fra våre individer vil<br />
dette være fisk <strong>på</strong> rundt ett tonn.<br />
Vi fant altså at både unge og gamle<br />
sel av ulike arter var vanlige i magene<br />
til håkjerringene. Det er kjent at håkjerringa<br />
spiser åtsler, men vi mener også at<br />
den tar levende sel, altså at den i tillegg<br />
til å være en åtseleter også aktivt fanger<br />
levende byttedyr. Det er mange grunner<br />
til at vi tror dette. En er at når en sel dør<br />
i områdene rundt <strong>Svalbard</strong> og synker til<br />
bunns blir den umiddelbart angrepet av<br />
små kjøttetende krepsdyr som kryper inn<br />
i alle mulig åpninger i selkadaveret og<br />
begynner å fortære den døde selen. En<br />
slik sel vil da i løpet av kort tid være full<br />
av disse krepsdyrene. Hvis den av haien<br />
9<br />
fortærte sel var et åtsel ville man kunne<br />
forvente å finne en del krepsdyr i magen<br />
til håkjerringene sammen med selbitene.<br />
Kun i et tilfelle fant vi dette. Videre finnes<br />
mange registreringer <strong>på</strong> kanadisk side av<br />
Atlanterhavet av nylig døde steinkobber<br />
som skylles opp <strong>på</strong> strendene med bittskader<br />
som tyder <strong>på</strong> angrep fra håkjerring.<br />
Tilsvarende bittmerker fra en haiart i<br />
samme familie som håkjerringa er funnet<br />
<strong>på</strong> levende sel i antarktiske områder.<br />
Et annet moment er at dersom alle de<br />
funnene av sel og fisk som vi har gjort<br />
i håkjerringene ved Spitsbergen skulle<br />
forklares ut fra åtsler så måtte havbunnen<br />
rundt <strong>Svalbard</strong> værer dekket med døde sel<br />
og fisker. Dette ville vært sensasjonelt, så<br />
vi tror det er mer sannsynlig at håkjerringa<br />
kan ta levende sel.<br />
For å studere svømmeegenskapene til<br />
håkjerringa i mer detalj instrumenterte vi<br />
sju hai, som ble vurdert å være i fin form<br />
etter at de ble fanget, med akselerometere<br />
som var utviklet av japanske samarbeidspartnere<br />
(figur 6). Disse instrumentene<br />
måler fart og akselerasjon både fremover<br />
og i sideretningen (for å se <strong>på</strong> hvordan den<br />
bruker halefinnen) samt svømmedyp og<br />
temperatur. Vi lot akselerometerne sitte<br />
<strong>på</strong> i 24 timer før de utløste seg selv og<br />
fløt til overflaten. Ved hjelp av en VHF<br />
radiosender <strong>på</strong> instrumentboksen kunne<br />
vi finne tilbake akselerometerne og lese ut<br />
den innsamlede informasjonen. Det viste<br />
seg ikke uventet at disse haiene svømmer<br />
svært sent og fremviser svært lave akselerasjonsverdier.<br />
I forhold til størrelsen<br />
er det faktisk ingen fiskeart man har målt<br />
som svømmer så sakte. Gjennomsnittlig<br />
svømmehastighet var <strong>på</strong> 0.34 m/s som er<br />
en tidel av hva man kunne forvente fra en