Landsmøtet 2013 Til helvete på første klasse Velferdsteknologi
Landsmøtet 2013 Til helvete på første klasse Velferdsteknologi
Landsmøtet 2013 Til helvete på første klasse Velferdsteknologi
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Viktig å samle krefter: Noen dager har Kjersti satt av til seg<br />
selv. Med skogen som nær nabo, hender det ofte at hun går<br />
seg en tur. Andre dager møter hun venner eller bare slappe av<br />
hjemme.<br />
når Kjersti er der, så de kan ha telefonen <strong>på</strong> høyttaler<br />
og Kjersti kan snakke sammen med Geir.<br />
Kjersti synes det er et veldig godt at han er så nært,<br />
kun en kort spasertur unna. Mange av de som går inn<br />
og ut der kjenner Geir.<br />
- I starten trodde en del som var innom at han jobbet<br />
som sykehjemslege der. Det var en litt merkelig situasjon,<br />
men nå vet de fleste at han bor der.<br />
iKKe joGGeBUKSe<br />
Geir får det han har lyst <strong>på</strong>. I skapet hans har han vin<br />
og øl og godteri. Han har alltid fine klær, selv om det<br />
kanskje kunne vært praktisk med joggebukser.<br />
Enkeltpersoner gjør en forskjell. Den tidligere primærkontakten<br />
deres <strong>på</strong> sykehjemmet var fantastisk.<br />
Nå har hun flyttet og jobber der bare av og til, men<br />
både de ansatte og beboerne gleder seg til hun kommer<br />
<strong>på</strong> vakt.<br />
De andre ansatte er også flinke og gjør så godt de<br />
kan, men Kjersti merker godt at de er for få <strong>på</strong> jobb.<br />
Det er ledige stillinger <strong>på</strong> sykehjemmet som ikke<br />
besettes, og hun er ganske sikker <strong>på</strong> at det er bevisst<br />
for å spare penger. Det irriterer henne.<br />
SieR iFRA om DeT Som iKKe FUNGeReR<br />
For et par uker siden ble Kjersti så provosert at hun<br />
sendte en e-post til institusjonssjefen. Da hadde<br />
hun nettopp sett mannen sin <strong>på</strong> TV i et innslag fra<br />
sykehjemmet. Hun hadde selv vært innom tidligere<br />
18 parkinsonposten nr 2 <strong>2013</strong><br />
«<br />
- Det er jo noen knuste drømmer,<br />
men jeg har prøvd å fortelle meg<br />
selv at da må vi lage noen andre,<br />
litt mindre krevende drømmer.<br />
Kjersti<br />
»<br />
<strong>på</strong> dagen uten at noen spurte henne om det var greit.<br />
Sykehjemmet svarte at de hadde trodd det var greit<br />
ettersom det var så mange som visste at han var syk.<br />
- Det trengte vel ikke kringkastes <strong>på</strong> Dagsrevyen likevel,<br />
mener Kjersti.<br />
I e-posten skrev hva hun mente både om tv-innslaget,<br />
bemanningssituasjonen <strong>på</strong> sykehjemmet og spisetider.<br />
Plutselig forskyver de spisetidene <strong>på</strong> grunn av<br />
bemanningen.Ti minutter er ikke så farlig, men hvis<br />
man har avtalt å være der til middagstid, er det greit å<br />
vite om den blir servert klokka fire eller fem.<br />
KomPLiSeRT SyKDom<br />
Det kognitive svikter mer og mer hos Geir. Kjersti<br />
tror at han forstår mye mer enn folk tror, men han klarer<br />
ikke å snakke. Han sier ofte de motsatte tingene<br />
av det han mener. Når han sier svart, mener han hvitt.<br />
Stemmen er lav. Kjersti forstår ofte ikke hva han sier<br />
selv.<br />
Men <strong>på</strong> en god dag kan han leve <strong>på</strong> gammel kunnskap.<br />
Han kan diskutere medisin med sønnen som<br />
snart er ferdig fysioterapeut og med datteren som<br />
skal bli lege.<br />
Men plutselig kan han gripe etter kaffekoppen uten<br />
å få tak i den og likevel føre den opp til munnen. Han<br />
faller mye. I dag da hun kom lå han utenfor døra til en<br />
av naboene.<br />
Formen til Geir svinger veldig, og de snakker lite<br />
om sykdommen. Kjersti tror de hadde snakket mer<br />
sammen om han var helt klar, men nå er det vanskelig.<br />
De SiSTe FeRieNe SAmmeN<br />
På hytta har de bygd opp doen og lagt til rette, men<br />
tre timers biltur blir for krevende. For fire år siden var<br />
de <strong>på</strong> cruise. De reiste sammen med vennene sine og<br />
hadde med seg rullestol. Dessverre ble det ikke ferie<br />
for Kjersti, hun fikk ikke rom for avslapning. Plutselig<br />
slo armen hans til henne i søvne. Det endte med at<br />
hun lå <strong>på</strong> gulvet og sov.<br />
- Det er jo noen knuste drømmer, men jeg har prøvd<br />
å fortelle meg selv at da må vi lage noen andre, litt<br />
mindre krevende drømmer.