Juleeventyr Manus - NTNU
Juleeventyr Manus - NTNU
Juleeventyr Manus - NTNU
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
ET JULEEVENTYR<br />
av Charles Dickens<br />
dramatisert av<br />
Irina Malochevskaja og Kjersti Haugen<br />
Premiere på Hovedscenen 12. November<br />
Trøndelag Teater 2011
DE SOM ER MED:<br />
Den Hvite Juleånd Ståle Tørring<br />
Den Røde Juleånd/ Knug som ung Olve Løseth<br />
Den Gule Juleånd Kristine Welde Tranås<br />
Den Blå Juleånd<br />
Stian Hovland Pedersen<br />
Ånden til Framtidens jul<br />
Den Grønne Juleånd<br />
Siri Schnell Juvik<br />
Bella, Knugs ungdomskjæreste<br />
Den Orange Juleånd Janne Heltberg Haarseth<br />
Barflint, Knugs avdøde kompanjong Lavrans Haga<br />
Bestefar Flokebust<br />
Toppen, venn av Fred og Emily<br />
Herr Snylte, forretingsmann<br />
Herr Grådig, aksjespekulant<br />
Ebenezer Knug Trond-Ove Skrødal<br />
Bob, Knugs kontorrist<br />
Tore Granås<br />
Jakob, sjauegutt og felespiller hos Flokebust<br />
Herr Grafse, aksjespekulant<br />
Fru Sommer, torgkone (gir til<br />
Ragnhild Sølvberg<br />
juleinnsamling)<br />
Martha, Emilys tante<br />
Bestemor Flokebust<br />
Fru Knipe, forretningskvinne<br />
Fru Winther, mor (gir til juleinnsamling) Mildri Austmo Ryan<br />
Kim, skolebarn<br />
Anna Krøbel, Bobs Kone<br />
Fru Flokebust<br />
Herr Glad, fra veldedighetsorganisasjon Ole Christian Gullvåg<br />
Herr Flokebust, Knugs tidligere arbeidsgiver<br />
Herr Skvise, forretningsmann<br />
Jan, skolebarn<br />
Herr Gnien, aksjespekulant<br />
Herr Lett, fra veldedighetsorgansiasjon Tor Wibe<br />
Karl, skolebarn<br />
Fredrik, Bellas ektemann<br />
Jonny, sjauegutt hos Flokebust<br />
Herr Strebe, forretningsmann<br />
Herr Gjerrig, aksjespekulant<br />
Fred, Knugs nevø<br />
Kristofer Hivju<br />
Jonathan, sjauegutt hos Flokebust<br />
Herr Griske, aksjespekulant<br />
Ånden til Fortidens jul<br />
Marianne Meløy<br />
Emily, Freds kone<br />
Ånden til Nåtidens jul Jacob Margido Esp<br />
1
Timmelim Krøbel, sønn av Bob og Anna<br />
Robert, skolebarn<br />
Joe Winther, Fru Winters sønn<br />
Frank Flokebust, sønn av herr og fru<br />
Flokebust<br />
Barnet Knug<br />
Erik, sønn av Bob og Anna<br />
Fanny, Knugs søster<br />
Ellen, datter av Bob og Anna<br />
Bonny, Bellas datter<br />
Rose Winther, Fru Winters datter<br />
Flora Flokebust, datter av herr og fru<br />
Flokebust<br />
Jane, skolebarn<br />
Elise, datter av Bob og Anna<br />
Belinda, Bellas datter<br />
Pam Winther, Fru Winters datter<br />
Anne, skolebarn<br />
Fiona Flokebust, datter av herr og fru<br />
Flokebust<br />
Emma, datter av Bob og Anna<br />
Bertha, Bellas datter<br />
Barna:<br />
Ella Ovedie Nygaard Aspen<br />
Thea Bjerkan<br />
Isak Bjørn<br />
Gjermund B. Gorset<br />
Marie Gjøsund Kleppen<br />
Kaja Høvik Lintoft<br />
Hedda Høvik Lintoft<br />
Kamilla Moen<br />
Jakob Rørtvedt<br />
Syver Åmli<br />
2
Vi hører en julesalme. Kanskje den bare nynnes.<br />
Det er DEN HVITE, DEN BLÅ, DEN GRØNNE, DEN<br />
ORANGE, DEN GULE og DEN RØDE JULEÅNDEN som<br />
synger mens de flyr over jorden.<br />
Åndene henger f.eks. i "sirkustrapeser", noen kommer fra<br />
salen, noen fra luker i scenegulvet. Gjennom tykk tåke ser<br />
vi fragmenter av Juleåndene. Vinden blafrer med<br />
Juleåndenes klær og hår. De kommer og forsvinner i<br />
tåken. Gradvis samles de på scenegulvet.<br />
For Åndene ligger selve pinen i dét, at de så gjerne vil<br />
gripe inn i menneskenes affærer, til det gode.<br />
DEN HVITE JULEÅNDEN<br />
Det er kaldt, rått og bitende, tåka ligger tett.<br />
DEN RØDE JULEÅNDEN<br />
Det er mørkt, selv om det er dag, og talglysene skinner i<br />
vinduene.<br />
DEN GULE JULEÅNDEN<br />
Tåken kommer inn gjennom hver sprekk og hvert nøkkelhull.<br />
DEN ORANGE JULEÅNDEN<br />
En skitten tåkesky har senket seg over byen.<br />
DEN BLÅ JULEÅNDEN<br />
Hei, Juleånder! Se her! Barflint sitt navn står her fremdeles. Her<br />
står det: Knug & Barflint.<br />
3
DEN HVITE JULEÅNDEN<br />
Firmaet er kjent under navnet Knug & Barflint. Folk som ikke<br />
kjenner firmaet fra før kaller av og til Knug for Knug; men av og<br />
til kaller de han for Barflint.<br />
DEN HVITE, DEN BLÅ, DEN GRØNNE, DEN ORANGE,<br />
DEN GULE og DEN RØDE JULEÅNDEN renser skiltet<br />
"Knug & Barflint" for snø. De pynter skiltet til jul.<br />
BARFLINT kommer fra tåken. Han vil hjelpe dem med<br />
pyntinga.<br />
DEN GULE JULEÅNDEN<br />
Juleånder, se! Barflint er her!<br />
DEN HVITE JULEÅNDEN<br />
Men gamle Barflint er død.<br />
DEN RØDE JULEÅNDEN<br />
Barflint, du er død. Det er ingen tvil om den saken.<br />
Begravelsesprotokollen din er underskrevet...<br />
DEN ORANGE JULEÅNDEN<br />
..av presten...<br />
DEN BLÅ JULEÅNDEN<br />
...av kontoristen...<br />
DEN RØDE JULEÅNDEN<br />
..begravelsesagenten...<br />
4
DEN GRØNNE JULEÅNDEN<br />
..og den nærmeste av dine etterlatte; Knug.<br />
ALLE JULEÅNDENE<br />
Ja, Knug skrev under!<br />
BARFLINT<br />
Knug og jeg var jo kompanjonger i.... jeg vet ikke hvor mange år.<br />
Knug var min eneste arving, den eneste som kanskje sørget litt<br />
over meg, min eneste venn.<br />
DEN BLÅ JULEÅNDEN<br />
Men du, Barflint, er død!<br />
DEN HVITE JULEÅNDEN<br />
Det er ingen tvil om at du, Barflint, er død som ei sild.<br />
BARFLINT<br />
Åndene jager Barflint, som yter motstand, men forsvinner i<br />
tåken med at langt, trist skrik:<br />
Knuuuuug!!!<br />
DEN HVITE JULEÅNDEN<br />
Til tilskuerne.<br />
Vel, gamle Barflint.... Det er ingen tvil om at Barflint er død.<br />
5
DEN BLÅ JULEÅNDEN<br />
Det må være klinkende klart at Barflint er død som ei sild, hvis<br />
ikke kommer dere ikke til å bli noe overrasket over den historien<br />
som vi vil fortelle og vise dere.<br />
DEN ORANGE JULEÅNDEN<br />
Juleånder, psst, se her! Her er han. Det er gamle herr Knug.<br />
De får øye på Knug.<br />
DEN GULE JULEÅNDEN<br />
Gamle Knug er oppslukt av regnskapet sitt. I dag - av alle dager -<br />
på selveste julaften.<br />
DEN RØDE JULEÅNDEN<br />
Han styrer kontoret med jernhånd, Knug.<br />
ALLE JULEÅNDENE<br />
De overgår hverandre i å finne ord som beskriver Knug<br />
best.<br />
En slu, grisk, glupsk grådig, gammel knark! Hard, sær, seg selv<br />
nok.<br />
DEN HVITE JULEÅNDEN<br />
Hjertet hans er like kaldt som kontoret hans.<br />
DEN GULE JULEÅNDEN<br />
Her er det iskaldt selv midt på sommeren, og det er ikke én grad<br />
varmere nå, selv om det er jul.<br />
6
DEN RØDE JULEÅNDEN<br />
Juleånder, se! Der er Knugs kontorist, Bob Krøbel. Han fryser, vi<br />
må hjelpe ham gjennom uværet!<br />
BOB<br />
Vi ser ikke BOB, han er i kulissene. DEN RØDE<br />
JULEÅNDEN ser han, - de andre JULEÅNDENE følger<br />
DEN RØDE JULEÅNDENs råd. De henter inn BOB mens<br />
de varmer han. JULEÅNDENE er usynlig for BOB. De<br />
komiske bevegelsene JULEÅNDENE provoserer er liksom<br />
BOBs egne - for å holde varmen. BOB løper inn på<br />
KNUGs kontor.<br />
God morgen, herr Knug!<br />
KNUG<br />
Jasså!<br />
BOB<br />
Brummer.<br />
Jeg er veldig lei for det, herr Knug. Sønnen min, Timmelim, er<br />
syk. Jeg er for sen.<br />
KNUG<br />
Så dét er du? Ja, det tror jeg såmenn du er. Vær så vennlig å<br />
komme her. Jeg trekker en skilling fra lønna di.<br />
7
BOB<br />
Det var bare denne ene gangen, herr Knug. Det skal ikke gjenta<br />
seg.<br />
KNUG<br />
Nå skal jeg si deg én ting, min venn. Jeg finner meg ikke i den<br />
slags.<br />
Knugs kontor skjules i tåka.<br />
Ute synger JULEÅNDENE julesanger og danser med<br />
innsamlingsbøsser. En kvinne; FRU WINTHER og hennes<br />
tre barn, JOE, PAM og ROSE putter penger i bøssa.<br />
En torgkone, FRU SOMMER gir også penger. SANG:<br />
JULEÅNDENE og FOLK I GATA<br />
♫ O jul med din glede og barnlige lyst<br />
vi ønsker deg alle velkommen;<br />
Vi hilser deg alle med jublende røst<br />
Titusende ganger velkommen!<br />
Vi klapper i hendene Vi synger og vi ler<br />
Så glad er vi, så glad er vi, så glad --, så glad er vi.<br />
Vi svinger oss i kretsen og neier og bukker.<br />
Så rekker jeg deg nå med glede min hånd,<br />
kom skynd deg å gi meg den andre,<br />
Så knytter vi kjærlighets hellige bånd<br />
Og lover å elske hverandre.<br />
Vi klapper i hendene Vi synger og vi ler<br />
Så glad er vi, så glad er vi, så glad --, så glad er vi.<br />
|: Vi svinger oss i kretsen og neier og bukker. :| ♫<br />
Blant de dansende ser vi to menn, HERR GLAD og HERR<br />
LETT.<br />
8
Det er to trinne herrer, trivelige å skue, som nå tar av seg<br />
hatten på Knugs kontor. Begge bærer på bøker og<br />
papirer og bukker til ham.<br />
HERR LETT<br />
Knug & Barflint, om jeg ikke tar feil.<br />
HERR GLAD<br />
Er det herr Knug eller herr Barflint vi har den glede å snakke<br />
med?<br />
KNUG<br />
Min tidligere kompanjong, herr Barflint, er død. Han døde<br />
akkurat i dag, for syv år siden.<br />
HERR GLAD<br />
Det var trist å høre.<br />
HERR LETT<br />
Men da gleder det oss å snakke med deg, herr Knug.<br />
KNUG<br />
Og det vil glede meg om dere kan komme til saken, så jeg kan<br />
fortsette arbeidet mitt.<br />
HERR GLAD<br />
Vi samler inn penger til de fattige nå i julen. Som du vet, finnes<br />
det tusenvis av mennesker som mangler det mest nødvendige.<br />
9
KNUG<br />
Finnes det ingen fengsler?<br />
HER GLAD<br />
Det er nok av fengsler.<br />
KNUG<br />
Og fattighusene? Er de fortsatt i drift?<br />
HERR LETT<br />
Jo, men...<br />
KNUG<br />
Å, det var godt å høre! Et øyeblikk ble jeg redd for at<br />
fattighusene var blitt stengt.<br />
HERR LETT<br />
Jeg skulle i grunnen ønske de var stengt. Menneskene der har<br />
ikke nok til mat og varme en gang. Derfor er vi i ferd med å<br />
samle inn penger til et fond som skal skaffe litt mat og drikke og<br />
brensel til de fattige.<br />
HERR GLAD<br />
Vi har valgt denne tiden på året, fordi det er ekstra vanskelig å<br />
være fattig mens andre feirer i overflod. Hvor mye kan du tenke<br />
deg å bidra med?<br />
HERR GLAD OG HERR LETT<br />
Ingen ting!<br />
10
HERR LETT<br />
Vil du være anonym?<br />
KNUG<br />
Jeg vil være i fred. Jeg feirer ikke jul og jeg gir ikke bort penger<br />
for at andre skal more seg. Jeg betaler skatt, og dermed støtter jeg<br />
både fengslene og fattighusene. Det er kostbart nok, så la de som<br />
er fattige, komme dit.<br />
HERR GLAD<br />
Mange vil heller dø enn å komme dit.<br />
KNUG<br />
Nå, vil de heller dø, så la dem gjøre det. Det er for mye folk i<br />
verden uansett. Farvel, mine herrer.<br />
HERR GLAD<br />
Men…<br />
KNUG<br />
Pass deres egne saker, så skal jeg passe mine. Farvel.<br />
JULEÅNDENE<br />
♫ Den hvite sne. Det lune hus. Og barnet som ble født.<br />
I denne søte juletid skal alle sove søtt.<br />
Det grønne tre. De blanke lys. Og glade barn i ring.<br />
I denne søte juletid skjer bare gode ting.<br />
Den gode Gud. Den gode mat. De varme julebrød.<br />
Så synger vi. Så danser vi og glemmer sorg og nød. ♫<br />
11
JULEÅNDENE har spionert på scenen med de to herrene<br />
på besøk hos KNUG. Tilskuerne ser at de skjuler seg,<br />
KNUG og herrene ser dem ikke.<br />
JULEÅNDENE begynner å synge, og de kommer med<br />
bøssene til KNUG og BOB. BOB legger litt penger i<br />
boksen. JULEÅNDENE fortsetter å synge en julesang for<br />
KNUG. Men KNUG kaster sin stokk med slik energisk<br />
handlekraft at JULEÅNDNENE rømmer i redsel.<br />
DEN RØDE JULEÅNDEN<br />
Kirkeklokka slår kvart på to. Ding dong - vrrrrrbrrrrrr. Det høres<br />
ut som om kirkeklokka fryser og hakker tenner. Kulden er intens.<br />
DEN GULE JULEÅNDEN<br />
Enda tettere tåke, enda kaldere.<br />
DEN RØDE JULEÅNDEN<br />
Knug liker tåka.<br />
DEN BLÅ JULEÅNDEN<br />
Men han liker kulden enda bedre.<br />
FRED<br />
KNUGs nevø, FRED, høres i kulissene<br />
God jul! Godt nytt år! Hei, hei! Ha en fin feiring! Hils hjem! ...<br />
Lykke til med gåsa! Hils søstera di! God gløgg! Godt nyttår! Hei,<br />
hei! God Jul!<br />
12
FRED<br />
JULEÅNDENE løper for å hente FRED. FRED går på<br />
rulleskøyter, og JULEÅNDENE drar FRED utenfra til<br />
KNUGs kontor. JULEÅNDENE er i munter lek med<br />
FRED, det ser ut som et komisk kunstløp.<br />
En rask marsj gjennom tåke og frost har gitt ham slik<br />
varme i kroppen, denne nevøen til Knug, at han formelig<br />
gløder; ansiktet er fint og rødt, øynene glitrer, for ikke å<br />
nevne den dampende pusten.<br />
Gledelig jul, onkel!<br />
KNUG<br />
Pøh! Humbug!<br />
FRED<br />
Er julen humbug, onkel! Det kan du da ikke mene?<br />
KNUG<br />
Men det gjør jeg. Gledelig jul! Har du noen rett til å være glad?<br />
Noen grunn til å være glad? - så fattig som du er?<br />
FRED<br />
Nå, nå. Har du noen rett til å være sur? Noen grunn til å være<br />
grinete? - så rik som du er?<br />
13
KNUG<br />
Pøh! Humbug!<br />
FRED<br />
Gi deg, onkel!<br />
KNUG<br />
Verden er full av idioter! Gledelig jul! Til Bloksberg med<br />
gledelig jul! Hva er vel julen, annet enn en tid for å betale<br />
regninger uten penger? For å se at du er blitt et år eldre og ikke<br />
en time rikere. Hadde jeg fått viljen min, skulle hver eneste idiot<br />
som går rundt med "Gledelig jul" på leppene. Få koke i sitt eget<br />
ribbefett.<br />
FRED<br />
Gi deg!<br />
KNUG<br />
Det skulle han!<br />
FRED<br />
Onkel!<br />
KNUG<br />
Nevø! Feire julen på din måte, og la meg feire den på min måte.<br />
FRED<br />
Men du feirer den jo ikke.<br />
14
KNUG<br />
Jula er bare bryderi og bortkasta penger, sånn har det alltid vært.<br />
FRED<br />
Jeg synes jula er den beste tiden på året! Da viser folk de bryr seg<br />
om hverandre og er glade. Det virker som om alle åpner hjertene<br />
sine på vid vegg. Selv om jula ikke akkurat gjør meg rik, gjør den<br />
meg så munter og glad at jeg har lyst til å rope "Hipp hurra!<br />
Hurra for jula"!<br />
BOB<br />
Hurra!<br />
JULEÅNDENE<br />
Hurra!<br />
KNUG<br />
Til BOB.<br />
Et ord til fra deg og du får sparken. Det blir en fin julefeiring det,<br />
tenker jeg.<br />
Til FRED.<br />
Du er svært så veltalende. Du burde bli politiker!<br />
FRED<br />
Ikke vær tverr, onkel. I morgen skal vi ha stor julefest med<br />
mange hyggelige mennesker. Kan ikke du komme å dele kvelden<br />
med oss?<br />
15
KNUG<br />
Jeg kommer aldri til å sette min fot i ditt hjem, da måtte jeg være<br />
dø, og så må du slepe meg dit.<br />
FRED<br />
Men hvorfor? Hvorfor?<br />
KNUG<br />
Hvorfor giftet du deg?<br />
FRED<br />
Fordi jeg ble forelsket.<br />
KNUG<br />
Fordi du ble forelsket? Farvel!<br />
FRED<br />
Men onkel, du kom jo aldri på besøk før jeg giftet meg heller.<br />
KNUG<br />
Farvel.<br />
FRED<br />
Jeg vil bare at vi skal være venner? Kan vi ikke...<br />
KNUG<br />
Farvel.<br />
16
FRED<br />
Jeg skulle ønske at du ikke var så sta. Jeg skjønner ikke hvorfor<br />
du vil at vi skal være uvenner? Vel, til ære for julen har jeg gjort<br />
et forsøk. Men jeg har tenkt å beholde mitt gode julehumør! Så<br />
gledelig jul, onkel! … Og godt nytt år!<br />
FRED<br />
FRED vil gå, men JULEÅNDENE minner ham om BOB<br />
(de stanser FRED og "dytter" han vennlig mot BOB).<br />
Bob! Gledelig jul! Hvordan har lille Timmelim det? Er han<br />
fremdeles syk?<br />
BOB<br />
Ja, dessverre. Behandlingen legen anbefaler er for dyr. Det finnes<br />
noen medisiner som kanskje kan hjelpe... Han skal kanskje få<br />
behandling til våren, - hvis vi får skrapt sammen nok penger.<br />
FRED<br />
Kan du ikke ta med deg Timmelim og den vakre kona di og hele<br />
bølingen med unger og komme på julefest hos oss?<br />
BOB<br />
Men det er alt for...<br />
FRED<br />
Dere er herved invitert!<br />
17
BOB<br />
Men da tar vi med julepudding. Anna lager verdens beste!<br />
FRED<br />
Flott! Velkommen skal dere være!<br />
BOB<br />
Så trivelig! Anna og ungene kommer til å bli kjempeglade!<br />
Særlig Timmelim.<br />
FRED<br />
På gjensyn! Gledelig jul!<br />
BOB<br />
Tusen takk! Gledelig jul!<br />
JULEÅNDENE tar FRED og danser sammen med han.<br />
FRED synger en julesang. JULEÅNDENE støtter han. BOB<br />
synger også med, svakt.<br />
FRED OG JULEÅNDENE<br />
♫ Jorden venter, jorden smiler vinterlett og juleklædt.<br />
Hus og hytter er beredt. Underet er atter skjet:<br />
Verdens store hjerte hviler. ♫<br />
BOB<br />
♫ dam dam da...♫<br />
18
KNUG<br />
Du er jo fullstendig idiot. Jobber som kontoristen min, med<br />
femten skilling i uken, og har kone og familie, og så snakker du<br />
om en gledelig jul. Jeg tror jeg trekker meg tilbake til galehuset.<br />
Kirkeklokken slår fem.<br />
DEN BLÅ JULEÅNDEN<br />
Klokka er fem, og det er allerede mørkt.<br />
DEN RØDE JULEÅNDEN<br />
Det er stengetid på kontoret.<br />
JULEÅNDER<br />
♫ Dype, tunge klokkeklemt vekker underlige minner<br />
Fra en barndomstid som skinner ofte fjernt men aldri glemt.<br />
dam dam da.... ♫<br />
KNUG<br />
Ja, da var den fem.<br />
BOB<br />
Herr Knug... i morgen..?<br />
KNUG<br />
Og i morgen vil du vel ha fri hele dagen kan jeg tenke meg?<br />
BOB<br />
Ja, hvis det passer, herr Knug.<br />
19
KNUG<br />
Det passer aldeles ikke, og det er urimelig. Om jeg trakk deg en<br />
toskilling, ville du følt deg snytt, ikke sant? Men tenker du ikke<br />
på at jeg blir snytt? Jeg betaler en hel dagslønn uten å få noe<br />
igjen.<br />
BOB<br />
Men det er bare én gang i året.<br />
KNUG<br />
En dårlig unnskyldning for å rundstjele en mann hver første<br />
juledag! Møt opp desto tidligere dagen etter!<br />
BOB<br />
Ja, herr Knug. Jeg kommer så tidlig som mulig, herr Knug.<br />
Glede….Farvel.<br />
BOB OG JULEÅNDENE<br />
♫ Jorden venter, jorden smiler vinterhvit og juleklædt.<br />
Hus og hytter er beredt. Underet er atter skjet:<br />
Verdens store hjerte hviler.<br />
Dype, tunge klokkeklemt vekker underlige minner<br />
Fra en barndomstid som skinner ofte fjernt men aldri glemt.<br />
Barnefryd og barnelatter, barnesang om juletræ,<br />
da Vårherre selv var med, strødde ut av himlens skatter.<br />
Jorden venter, jorden smiler. Sneen faller bløtt og lett.<br />
Og en trett og fattig tviler drømmer barnets drøm og hviler.<br />
Underet er atter skjet! ♫<br />
20
BARFLINT<br />
Knuuuug!<br />
KNUG<br />
Humbug!<br />
KNUG er alene på kontoret. Han rydder, slår av lyset og<br />
har bare en liten lampe tent. Han tar fram mat, men spiser<br />
uten matlyst Han legger et pledd over beina. Plutselig<br />
høres en spøkelsesaktig lyd.<br />
KNUG vurderer om han skal fortsette sin melankolske<br />
middag...<br />
BARFLINT<br />
Knuuuuug!<br />
KNUG<br />
Pøh, pøh! Humbug.<br />
I det han kaster hodet bakover kommer blikket hans til å<br />
falle på en bjelle. Til hans store forbløffelse, og med en<br />
underlig uforklarlig frykt, ser han nå at mens han stirrer<br />
på den, begynner bjellen å bevege seg. I begynnelsen<br />
svinger den så sakte at den knapt gir lyd fra seg, men<br />
snart klinger den kraftig, og det samme gjør hver bjelle i<br />
huset. Dette varer et halvt minutt, eller et minutt, men det<br />
er som en time. Bjellene stilner som de begynte, samtidig.<br />
De blir etterfulgt av en skramlende larm dypt nedenfra.<br />
21
KNUG<br />
Humbug uansett. Jeg nekter å tro det.<br />
BARFLINT<br />
Knuuuug!<br />
KNUG<br />
Barflint!<br />
Men ansiktsfargen hans blir en annen da han plutselig får<br />
øye på BARFLINT.<br />
Barflints ansikt. Det er ikke som alt annet, i<br />
ugjennomtrengelig skygge; det er omgitt av et sykelig lys.<br />
Det er ikke sint, eller vilt; det bare ser på Knug, slik<br />
Barflint pleide å se på ham, med spøkelsesaktige briller<br />
skjøvet opp i en spøkelsesaktig panne. Håret flakker så<br />
underlig, som av et pust, eller varm luft; og skjønt øynene<br />
er vidåpne, er de aldeles ubevegelige. Knug stirrer stivt<br />
på dette fenomenet.<br />
Det samme ansiktet, nøyaktig det samme. Barflint med<br />
sin hårpisk, sin vante vest, ovnsrørbukser og støvler; og<br />
duskene på sistnevnte var like strittende som hårpisken<br />
og frakkeskjøtene og håret på hodet. Knug tror det ikke<br />
nå heller. Skjønt han ser dette åndesynet sitte der like<br />
foran seg, og kan samtidig se tvers igjennom det; skjønt<br />
han føler dets isende blikk, så kaldt som døden.<br />
22
KNUG<br />
Hva skal dette bety? Hva vil du meg?<br />
BARFLINT<br />
Mye! I levende live var jeg din kompanjong, Jakob Barflint.<br />
KNUG<br />
Barflint er død.<br />
BARFLINT<br />
Du tror meg ikke.<br />
KNUG<br />
Nei, jeg gjør ikke det.<br />
BARFLINT<br />
Hvorfor tviler du på dine egne øyne?<br />
KNUG<br />
Fordi jeg... har hatt litt trøbbel med magen i det siste. Det har<br />
visst påvirket synet mitt. Du finnes ikke, Jakob Barflint. Du er en<br />
hallusinasjon... sannsynligvis forårsaket av et... ufordøyd<br />
kjøttstykke, eller... eller en gammel potet. Ja... det er det du er.<br />
Du er en gammel potet.<br />
Knug forsøker å være slagferdig for å holde frykten nede.<br />
Det er noe særlig grufullt i at spøkelset er omsluttet av<br />
sin egen infernalske atmosfære. For skjønt gespenstet<br />
23
KNUG<br />
sitter urørlig, er håret, frakkeskjøtene og duskene i stadig<br />
bevegelse, som av hete damper fra en ovn.<br />
Humbug, sier jeg; humbug!<br />
KNUG<br />
Når ånden hører dette, unnslipper den et høyt skrik,<br />
spøkelset løsner bandasjen om hodet, som om den er for<br />
varm å sitte med innendørs, hvorpå hodet faller ned.<br />
Knug faller på kne og slår hendene for ansiktet.<br />
BARFLINT, eller noen av kroppsdelene hans, danser en<br />
spøkelsesdans.<br />
Stopp! Jeg ber deg! Stopp!<br />
BARFLINT<br />
Tror du på meg eller ikke?<br />
KNUG<br />
Jeg tror på deg, absolutt. Men hva vil du her? Hvorfor plager du<br />
meg?<br />
BARFLINT stanser spøkelsesdansen.<br />
24
BARFLINT<br />
Ser du denne lenka. Jeg smidde den, ledd for ledd, meter for<br />
meter mens jeg levde på jorden. Og nå blir jeg aldri kvitt den. ..<br />
Like lite som du blir kvitt din.<br />
KNUG<br />
Min?<br />
BARFLINT<br />
Din lenke var like lang og tung som denne for sju julaftener<br />
siden. Den har vokst mye siden den gang. Mens jeg levde, var jeg<br />
slik som du er. Jeg brydde meg ikke om det som foregikk utenfor<br />
forretningen vår.<br />
KNUG<br />
Men du var en usedvanlig dyktig forretningsmann, Jakob.<br />
BARFLINT<br />
Forretninger! Foretninger! Jeg skulle vært opptatt av<br />
menneskene, Ebenezer, men dem brydde jeg meg lite om. Jeg<br />
skulle hatt omtanke, barmhjertighet, mildhet og godhet, men jeg<br />
tenkte bare på meg selv. Og slik er du også. Har jeg ikke rett,<br />
Ebenezer?<br />
KNUG<br />
Det her er en drøm. Ja, det er det, en drøm.<br />
BARFLINT<br />
Det er ikke en drøm, Ebenezer.<br />
25
KNUG<br />
La meg være i fred. Ha medlidenhet med meg, Jakob.<br />
BARFLINT<br />
Jeg har medlidenhet med deg, det var derfor jeg kom hit. Og nå<br />
skal jeg straks forlate deg. Men hør! Jeg er her for å varsle deg<br />
om at du ennå har et ørlite håp om å unngå min skjebne… Du vil<br />
få besøk av tre ånder.<br />
KNUG<br />
Ånder?<br />
BARFLINT<br />
Tre... spøkelser på en måte.<br />
KNUG<br />
Jeg... jeg tror jeg heller lar være.<br />
BARFLINT<br />
Den første ånden kommer i natt, når klokka slår ett.<br />
KNUG<br />
Kunne jeg ikke ta dem alle tre på en gang og bli ferdig med det,<br />
Jakob?<br />
BARFLINT<br />
Den andre klokka to og den tredje når klokka slår...tre.<br />
26
KNUG<br />
Jakob, vent!<br />
BARFLINT<br />
Jeg er dømt til å vandre gjennom verden i evig anger. Husk hva<br />
vi har snakket om. Farvel, Ebenezer Knug.<br />
KNUG<br />
Jakob!<br />
KNUG<br />
På ny utstøter BARFLINT et skrik. Han forsvinner ved<br />
hjelp av JULEÅNDENE; kanskje det oppstår flere hoder,<br />
flere bein, armer, hårpisker. BARFLINT er ikke et<br />
menneske, men et mirakel. Han går i oppløsning foran<br />
KNUGs øyne.<br />
Luften er fylt med åndesyn som flakker hit og dit i rastløs<br />
hast, og stønner over alt hvor de farer. For dem ligger<br />
selve pinen i dét at de så gjerne vil gripe inn i<br />
menneskenes affærer, til det gode. Om disse vesenene<br />
falmer og blir til tåke, eller om tåken innhyller dem, kan<br />
ikke Knug se. Men de og deres ånderøster svinner<br />
sammen bort, og natten blir på ny som da han begynte å<br />
spise.<br />
Tre ånder. Pøh! Tre spøkelser! Tre Humbugger. Ha! Jeg tror ikke<br />
på det, jeg tror ikke på det.<br />
27
Og enten det nå er følelsene han har gjennomlevd, eller dagens<br />
strev, eller hans glimt av den usynlige verden, eller spøkelsets<br />
ensformige konversasjon, føler han en sterk trang til hvile.<br />
JULEÅNDENE<br />
♫ Kling no klokka Kling no klokka<br />
Kling no klokka! Ring og lokka! Ring og lokka frå tusen tårn!<br />
Kling no klokka! Ring og lokka! Kling no klokka!<br />
Kling no klokka! Ring og lokka! Ring og lokka! Kling no klokka!<br />
Tona om frelsa kalla og helsa kalla og helsa med fred Guds born!<br />
Ring og lokka! Med fred Guds born!<br />
Kling no klokka! Ring og lokka! Ring og lokka! Kling no klokka!<br />
Kling no klokka! Ring og lokka! Ring og lokka frå tusen tårn!<br />
Kling no klokka! Ring og lokka! Ring og lokka! Kling no klokka!<br />
Kling no klokka Kling no klokka DING DONG<br />
Kling no klokka! Ring og lokka! Ring og lokka frå tusen tårn!<br />
DING DONG DING<br />
Kling no klokka! Ring og lokka! Ring og lokka! Kling no klokka!<br />
Tona om frelsa kalla og helsa, kalla og helsa med fred Guds born!<br />
DONG DING DONG<br />
Kling no klokka! Ring og lokka! Ring og lokka! Kling no klokka!<br />
Kling no klokka Kling no klokka Kling ♫<br />
28
DEN HVITE JULEÅND og DEN BLÅ JULEÅND står<br />
over KNUG som sover. De synger til han. Kirkeklokkene<br />
kimer. De to Juleåndene vekker KNUG.<br />
DEN HVITE JULEÅND<br />
Ding, dong!<br />
DEN BLÅ JULEÅND<br />
Kvart over.<br />
DEN HVITE JULEÅND<br />
Ding, dong!<br />
DEN BLÅ JULEÅND<br />
Halv!<br />
DEN HVITE JULEÅND<br />
Ding, dong!<br />
DEN BLÅ JULEÅND<br />
Kvart på.<br />
DEN HVITE JULEÅND<br />
Ding, dong!<br />
DEN BLÅ JULEÅND<br />
Klokka er ett!<br />
29
KNUG våkner, og DEN HVITE JULEÅND og DEN BLÅ<br />
JULEÅND forsvinner og ÅNDEN AV FORTIDENS JUL<br />
kommer.<br />
I samme øyeblikk skjærer et lysglimt gjennom rommet.<br />
Knug befinner seg ansikt til ansikt med den overjordiske<br />
gjest. Det er en underlig skikkelse - lik et barn, skjønt<br />
ikke egentlig et barn; snarere en gammel mann.<br />
Skikkelsen er kledd i en kjortel av skjæreste hvitt, og<br />
rundt midjen bærer den et glitrende belte, med den<br />
skjønneste glans. Slik beltet glitrer og stråler, snart her,<br />
og snart der og som det i det ene øyeblikket er lyst, i det<br />
neste blir mørkt, slik skimrer også selve skikkelsen i<br />
konturene: nå er den et vesen med én arm, nå med ett<br />
ben, nå med tyve, nå et par ben uten hode, nå et hode<br />
uten kropp; og for hver del som falmer, er straks ikke det<br />
minste omriss synlig i det tette mørket den oppløser seg i.<br />
Og ennå mens man undrer seg over dette, kan den bli seg<br />
selv på ny, like tydelig og klar som noensinne.<br />
FORTIDENS JUL kommer med dans. Alle JULEÅNDENE<br />
deltar. Det mest spesielle med FORTIDENS JUL er lyset<br />
hennes. Alltid når FORTIDENS JUL snakker, er det med<br />
ekko.<br />
Stemmen er bløt og mild. Påfallende lav, som om den<br />
allikevel ikke kommer fra så like ved ham, men langt,<br />
langt borte fra.<br />
30
FORTIDENS JUL<br />
Jeg er den første ånden. Du har fått beskjed om at jeg skulle<br />
komme… Jeg er Ånden av Fortidens Jul.<br />
KNUG<br />
Fjern fortid?<br />
FORTIDENS JUL<br />
Nei, din egen fortid.<br />
KNUG<br />
Og hva vil du her?<br />
FORTIDENS JUL<br />
Ditt ve og vel.<br />
KNUG<br />
Å bli vekket av et spøkelse midt på natta bidrar vel ikke akkurat<br />
til mitt ve og vel.<br />
FORTIDENS JUL<br />
Din redning, da. Kom. Bli med meg. Stå opp! Bli med!<br />
KNUG<br />
Hvor skal vi?<br />
FORTIDENS JUL<br />
Vi skal se på... barndommen din.<br />
31
KNUG<br />
Fortidens jul legger en hånd over Knugs hjerte. Og ikke<br />
før er ordene sagt, før de glir gjennom veggen. Borte er<br />
mørket og tåken, for det er en klar, kald vinterdag, med<br />
sne på marken.<br />
Kanskje JULEÅNDENE sprayer luften med "parfyme";<br />
duften av KNUGS barndom.<br />
Du store verden... Her har jeg ikke vært siden jeg var guttunge!<br />
Nei, kjenn hvor godt det lukter! Det minner meg om...Jeg hadde<br />
helt glemt...<br />
FORTIDENS JUL<br />
Leppene dine skjelver. Og hva er det du har på kinnet?<br />
KNUG<br />
Jeg har... fått et rusk på øyet. Bare ta meg med dit du vil.<br />
FORTIDENS JUL<br />
Husker du denne veien?<br />
KNUG<br />
Husker den! Jeg kunne gått denne veien med bind for øynene.<br />
FORTIDENS JUL<br />
Så rart da, at du har glemt den i så mange år!<br />
Skolebarn på vei hjem til jul, kommer stormende.<br />
32
BARNA<br />
Noen raggete ponnier kommer travende mot dem med<br />
gutter på ryggen, gutter som roper til andre gutter i<br />
landsens gigger og kjerrer, med bondemenn ved<br />
tømmene. Alle disse guttene er i høyt humør og kauker til<br />
hverandre, til de vide åkrene er så fulle av munter<br />
musikk at selv den skarpe luften hører det og ler.<br />
God jul! God Juleferie! Gledelig jul!<br />
♫ Bjellene klinger, klokkene ringer<br />
Klinglingeling klinge lang lang lei<br />
Det sner og det sner alt mer og mer<br />
Klinglingeling og vi drar i vei. ♫<br />
FORTIDENS JUL<br />
Kjenner du dem igjen?<br />
KNUG<br />
Selvfølgelig. Alle sammen. Der er Karl! Og der er Robert,<br />
bestekameraten min! Hei, hei!<br />
FORTIDENS JUL<br />
Det er bare skygger av fortiden din, Ebenezer. De kan hverken se<br />
eller høre deg.<br />
KNUG<br />
De skal hjem på juleferie alle sammen.<br />
33
JULEÅNDENE renser et skilt for snø med skrift "SKOLE",<br />
som de fester. Han gråter, og skjuler det ikke.<br />
KNUG og FORTIDENS JUL kommer inn.<br />
FORTIDENS JUL<br />
Skolen er ikke helt forlatt.<br />
KNUG<br />
Det er meg. Det er meg! Sånn så jeg ut. Sånn så jeg ut engang.<br />
Stakkars gutt.<br />
KNUG<br />
KNUG setter seg ved siden av BARNET KNUG og tørker<br />
barnets tårer. Barnet ser han ikke.<br />
Det var sånn det var. Jeg satt her, mutters alene. Alle de andre<br />
ungene hadde reist hjem til en herlig juleferie. Stakkars gutt.<br />
FORTIDENS JUL<br />
Ja, Knug, dette er deg for mange år siden. Nå husker du at det er<br />
vondt å føle at ingen er glad i deg, at alle har glemt deg...<br />
KNUG<br />
Jeg skulle ønske...<br />
FORTIDENS JUL<br />
Hva er det?<br />
34
KNUG<br />
Ingen ting!<br />
FORTIDENS JUL<br />
Hva er det du ønsker?<br />
KNUG<br />
Nei, det var noen gutter som sang en julesang for meg i dag. Jeg<br />
skulle gjerne ha gitt dem et eller annet; det var bare det.<br />
FORTIDENS JUL<br />
La oss se på en annen jul:<br />
KNUG<br />
Søstera mi!<br />
På tegn fra FORTIDS JUL kommer FANNY, Knugs søster,<br />
fram. Forsiktig nærmer hun seg BARNET KNUG og<br />
legger hendene foran øynene hans. KNUG og BARNET<br />
KNUG snakker samtidig, i kor:<br />
BARNET KNUG<br />
Er det Fanny!<br />
FANNY<br />
Ja!<br />
FANNY ler. Hun slår armene om halsen hans og kysser<br />
ham.<br />
35
FANNY<br />
Jeg kommer for å ta deg med hjem!<br />
BARNET KNUG<br />
Hæ?<br />
FANNY<br />
For å ta deg med hjem.<br />
BARNET KNUG<br />
Er det sant?<br />
FANNY<br />
Ja! På juleferie vel! Far er mye, mye snillere enn før. Det er fint å<br />
være hjemme nå. Det er sant! Det er kjempefint! En kveld sang<br />
far godnattsang for meg, og da turde jeg å spørre han en gang til<br />
om du kunne få komme hjem. Og han sa ja! Og nå er jeg her med<br />
hest og vogn for å hente deg. Far har sendt meg. Vi skal være<br />
sammen hele jula. Det kommer til å bli kjempekoselig!<br />
… vær så god.<br />
♫ I denne søte juletid bør man seg rett fornøye<br />
Og bruke all sin kunst og flid Guds nåde alt opphøye<br />
Ved ham som er i krybben lagt vi ville av all vår sjelemakt<br />
I ånden oss forlyste. Din lov skal høres frelsermann,<br />
Så vidt og bredt i verdens land at jorden den skal ryste. ♫<br />
BARNET KNUG og FANNY leker og danser.<br />
JULEÅNDENE deltar.<br />
36
FORTIDENS JUL<br />
Hun hadde et stort hjerte, søstera di.<br />
KNUG<br />
Det hadde hun. Jeg skal ikke si deg imot. Nei, slett ikke.<br />
FORTIDENS JUL<br />
Hun døde tidlig.<br />
KNUG<br />
Ja<br />
FORTIDENS JUL<br />
Men hun hadde barn?<br />
KNUG<br />
Ett barn.<br />
FORTIDENS JUL<br />
Din nevø.<br />
KNUG<br />
Ja.<br />
FORTIDENS JUL<br />
Han som var hos deg og inviterte til julefest?<br />
KNUG<br />
Ja.<br />
37
FORTIDENS JUL<br />
Nå skal du få se en jul som du virkelig likte:<br />
På tegn fra FORTIDENS JUL dukker en felespiller,<br />
JAKOB, opp. Han går fram og forandrer en høy pult til<br />
orkesterplass og spiller som et helt orkester. FLOKEBUST<br />
kommer også inn.<br />
FLOKEBUST<br />
Hei sann, hoppsann!<br />
KNUG<br />
Der er jo gamle Flokebust! Lys levende igjen!<br />
FLOKEBUST<br />
Ebenezer! Knug! Tjoho!<br />
KNUG<br />
Det er meg!<br />
FLOKEBUST<br />
Gutter, tjohei!<br />
UNGE KNUG, og sjaueguttene JONNY og JONATHAN,<br />
dukker opp.<br />
38
FLOKEBUST<br />
Heihopp og opp med humøret! Ikke mer jobb i dag. Hei sann<br />
hopp sann, det er jul! Julefest, Ebenezer! Kom igjen; kost så det<br />
blir gullende rent, for nå kommer fru Flokebust med godsakene!<br />
KNUG<br />
Betrakter seg selv som ung.<br />
Du verden for en flott fyr jeg er! Sterk også! Og han der, jeg<br />
husker han. Hyggelig ung mann.<br />
KNUG<br />
Folk kommer dansende og skrålende: FRU FLOKEBUST<br />
med en stor korg med frukt og godsaker. BESTEMOR OG<br />
BESTEFAR FLOKEBUST, Flokebustbarna; FRANK,<br />
FIONA og FLORA..<br />
Se, der kommer alle de andre! Alle som jobber i firmaet, alle<br />
Flokebustan!<br />
Alle som deltar på ballet løper rundt på gulvet. De pynter<br />
juletre, tenner lys. JULEÅNDENE henger opp skilt med<br />
påskrift "FLOKEBUST & co"<br />
FLOKEBUST<br />
Fru Flokebust! Heisann hoppsann!<br />
Kjære venner! Nå blir det fest og moro her!<br />
Spill opp!<br />
Til musikeren.<br />
39
FESTDELTAGERE OG JULEÅNDER<br />
♫ I denne søte juletid bør man seg rett fornøye<br />
til ende er vår ventetid glem hverdags slit og møye<br />
I denne søte juletid skal vi oss rett forlyste<br />
med jubelsang ved midnattstid så jorden den skal ryste<br />
Med øl og deilig julemat vi ønsker av fullt hjerte at<br />
vår fest blir fylt av glede.<br />
I denne søte julenatt skal kjærlighet, vår største skatt<br />
vår julefering lede. ♫<br />
KNUG<br />
BELLA kommer inn.<br />
Se, der kommer Bella! Det er Bella!<br />
UNGE KNUG inviterer BELLA til dans.<br />
FESTDELTAGERE OG JULEÅNDER<br />
♫ I denne søte juletid vi ønsker deg velkommen<br />
Vi synger høyt, så glad er vi - titusende velkommen<br />
Vi klapper i hendene (Vi klapper i hendene)<br />
Vi synger og vi ler (Vi synger og vi ler)<br />
Så glad er vi, så glad er vi<br />
Så glad - , så glad er vi<br />
Vi svinger oss i kretsen og neier og bukker ♫<br />
40
KNUG er med i dansen<br />
KNUG<br />
Å, så artig! Flokebust er litt av en kar! Fantastisk!<br />
FORTIDENS JUL<br />
Hva er det som er så fantastisk? Dette koster ikke stort. Bare et<br />
par tre pund, kanskje. Hva er det som er så fantastisk med det?<br />
KNUG<br />
Du forstår ikke. Det står i hans makt å gjøre oss lykkelige eller<br />
ulykkelige. Å gjøre arbeidet vårt lett eller tungt, til en fornøyelse<br />
eller et slit. Det handler ikke om penger. Den lykken han gir, er<br />
like stor som om den kostet en formue.<br />
FORTIDENS JUL<br />
Hva er det?<br />
KNUG<br />
Ingenting.<br />
FORTIDENS JUL<br />
Men det er noe, tror jeg?<br />
KNUG<br />
Nei. Det var et ord eller to jeg gjerne skulle sagt til kontoristen<br />
min akkurat nå. Det var bare dét.<br />
41
KNUG<br />
I løpet av dialogen mellom KNUG og FORTIDENS ÅND<br />
fortsetter dansen som "skyggebakgrunn", men hovedlyset<br />
fra FORTIDENS JUL lyser på UNGE KNUG og BELLA<br />
som danser. UNGE KNUG setter en ring på BELLAS<br />
finger.<br />
Bella, Bella! Jeg elsket henne.<br />
FORTIDENS JUL<br />
Gjorde du?<br />
KNUG<br />
Ja, jeg elsket henne.<br />
FORTIDENS JUL<br />
Så hvorfor lot du henne gå?<br />
KNUG<br />
Jeg vet ikke.<br />
FORTIDENS JUL<br />
Så la oss finne det ut.<br />
FORTIDS JUL tar lys fra kjæresteparet til Børsen.<br />
Samtidig høres panisk børs-bråk, stemmer.<br />
Børsspekulantene dukker opp: HERR GRISKE, HERR<br />
GRÅDIG, HERR GNIEN, HERR GRAFSE og HERR<br />
GJERRIG.<br />
42
BØRSFOLK<br />
Jeg selger! Jeg kjøper! Opp! Ned!<br />
1!<br />
2!<br />
3!<br />
4!<br />
5!<br />
6!<br />
7!<br />
8!!<br />
9!<br />
10!<br />
11!<br />
Solgt!<br />
BELLA<br />
Ebenezer?<br />
For på ny kan Knug se seg selv. Nå er han eldre, en<br />
mann i sin beste alder. Ansiktet har allerede spor av<br />
bekymring og begjærlighet. I blikkets bevegelser er det<br />
noe glupsk, grådig og rastløst. Han er ikke alene, men<br />
sitter ved siden av en fager, ung pike, Bella, i sørgeklær;<br />
tårene i øynene hennes glimter i lyset som stråler ut fra<br />
Gjenferdet av fortids jul.<br />
UNGE KNUG<br />
Hmm?<br />
43
BELLA<br />
Jeg har kommet for å si adjø. Jeg reiser, Ebenezer. Du kommer<br />
ikke til å se meg igjen.<br />
UNGE KNUG<br />
Men du skal jo gifte deg med meg?<br />
BELLA<br />
Nei. Du har blitt glad i en annen. En som betyr mye mer for deg<br />
enn jeg gjør.<br />
UNGE KNUG<br />
Jeg skjønner ikke hva du snakker om.<br />
BELLA<br />
Penger.<br />
UNGE KNUG<br />
Penger er viktig!<br />
BELLA<br />
Du hadde så mange vakre drømmer. Jeg elsket drømmene dine.<br />
Nå drømmer du bare om å bli rik.<br />
UNGE KNUG<br />
Jeg har blitt klokere med tiden. Men jeg har ikke forandret meg i<br />
forhold til deg, har jeg det?<br />
44
BELLA<br />
Jo, det har du. Da vi forlovet oss, var vi fattige begge to, og<br />
fornøyde med det. Du har forandret deg.<br />
UNGE KNUG<br />
Jeg var en guttunge.<br />
BELLA<br />
Den gangen var vi lykkelige sammen, men det er vi ikke lenger.<br />
Det er best at jeg løser deg fra løftet ditt, og slipper deg fri.<br />
Hun rekker han ringen.<br />
UNGE KNUG<br />
Har jeg noensinne bedt om å slippe fri?<br />
BELLA<br />
Ikke med ord. Aldri. Men gjennom måten du har forandret deg<br />
på. Det du håper å oppnå i livet har ingen ting med meg å gjøre.<br />
Alt det som gjorde min kjærlighet verdifull for deg betyr ikke<br />
noe for deg lenger. Hvis vi hadde møttes nå, for første gang, ville<br />
du ikke blitt kjæresten min. Du ville ikke elsket meg.<br />
KNUG<br />
Det ville jeg vel! Jeg gjør jo det!<br />
FORTIDENS JUL<br />
Hysj!<br />
45
KNUG<br />
Jeg gjør det ennå!<br />
FORTIDENS JUL<br />
Hysj! Jeg prøver å følge med!<br />
UNGE KNUG<br />
Bella, jeg synes det er helt umulig å diskutere personlige<br />
anliggender midt i arbeidstida, så vær så snill...<br />
BELLA<br />
Jeg har tenkt mye på dette her, og jeg skjønner at du egentlig<br />
ikke vil gifte deg med ei fattig jente. Og hadde du gjort det, ville<br />
du angret resten av livet. Jeg skulle ønske det ikke var sant, men<br />
jeg vet at det er sånn; og derfor slipper jeg deg fri. Av fullt hjerte,<br />
av kjærlighet til han du en gang var.<br />
KNUG<br />
Si noe din tosk! Si noe!<br />
BELLA<br />
Kanskje dette vil gjøre deg vondt, men bare en kort, kort stund.<br />
Det kommer til å gå over. Og senere vil du riste på hodet av deg<br />
selv, og tenke at å gifte deg med meg var en ulønnsom drøm som<br />
det var bra du våknet fra.<br />
BELLA går bort fra UNGE KNUG.<br />
46
KNUG<br />
Ikke gå! Det er feil! Ikke gå!<br />
BELLA<br />
Jeg håper du blir lykkelig i det livet du har valgt.<br />
KNUG<br />
Bella!<br />
KNUG prøver å hindre han å ta den. UNGE KNUG vil<br />
kaste ringen, men KNUG prøver å stanse han. UNGE<br />
KNUG kaster ringen.<br />
UNGE KNUG<br />
Bella?<br />
KNUG<br />
Din tosk! Din tosk.<br />
FORTIDENS JUL<br />
Jeg sa til deg at du er usynlig for dem.<br />
BØRSFOLK<br />
1!<br />
2!<br />
3!<br />
4!<br />
5!<br />
6!<br />
47
7!<br />
8!<br />
9!<br />
10!<br />
11! Solgt!<br />
KNUG<br />
Bella! Jeg lot henne gå!<br />
Ånd! Ikke vis meg mer! Jeg vil hjem. Hvorfor har du slik glede<br />
av å pine meg?<br />
FORTIDENS JUL<br />
En skygge til.<br />
KNUG<br />
Ikke flere! Ikke flere! Jeg vil ikke se mer. Ikke vis meg flere!<br />
Ubønnhørlig tvinger FORTIDENS JUL ham til å overvære<br />
hva som videre skjedde. På tegn fra FORTIDENS JUL<br />
dukker noen barn opp; BONNY, BELINDA og BERTHA.<br />
FREDRIK, Bellas mann, gir julegaver til barna.<br />
Hvilket stormangrep, med stoler til stiger, mens barn<br />
dykker ned i lommene hans, plyndrer ham for pakker i<br />
brunt papir, henger i skjerfet hans, klemmer ham om<br />
halsen, dunker ham i ryggen og sparker ham i bena i<br />
ubendig hengivenhet! Hvilke rop av beundring og<br />
begeistring som hilser åpningen av hver pakke! Hvilken<br />
fryd, hvilken takknemlighet, hvilken ekstase!<br />
48
FREDRIK<br />
BARNA, BELLA OG JULEÅNDER<br />
♫ Den hvite sne det lune hus. Og barnet som ble født<br />
I denne søte juletid skal alle sove søtt! ♫<br />
Bella, jeg så en gammel venn av deg i ettermiddag.<br />
BELLA<br />
Hvem var det?<br />
FREDRIK<br />
Gjett!<br />
BELLA<br />
Hvordan kan jeg gjette? Herr Knug.<br />
FREDRIK<br />
FREDRIK gir BELLA en gave. BARNA fortsetter å synge<br />
og danse ringdans i bakgrunnen.<br />
Herr Knug var det. Jeg gikk forbi kontorvinduet hans.<br />
Kompanjongen hans, Barflint, ligger for døden, hører jeg; og der<br />
satt han alene. Helt alene i verden, tror jeg nok.<br />
BELLA<br />
Stakkars Knug.<br />
Hun kysser ektemannen og takker han for gaven.<br />
Vil du invitere han hit?<br />
49
KNUG<br />
KNUG bryter bildet. Dialogen mellom BELLA og<br />
FREDRIK fortsetter.<br />
Ta meg bort herfra.<br />
BELLA og BARNA<br />
♫ Det grønne tre. De blanke lys. Og glade barn i ring<br />
I denne søte juletid skjer bare gode ting. ♫<br />
FORTIDENS JUL<br />
Ikke vær sint på meg for at de er som de er!<br />
KNUG<br />
Ta meg bort! Jeg orker ikke mer! Jeg klarer det ikke! Gå din vei!<br />
Få meg hjem! Ikke plag meg mer!<br />
KNUG<br />
KNUG griper tak i lyseslukker-luen og trykker den brått<br />
ned over hodet til FORTIDENS JUL. Barna forsetter å<br />
synge helt til "lua" tres ned over FORTIDENS JUL.<br />
Mørke. Stillhet. FORTIDENS JUL forsvinner i mørket.<br />
KNUG faller ned i lenestolen.<br />
De ungene kunne ha kalt meg for far. Det kunne vært mine<br />
unger. Det hadde vært fint.<br />
I stillheten og mørket høres KNUGs gråt og hikst.<br />
JULEÅNDENE renser et skilt med tekst "PAUSE"<br />
50
2. AKT<br />
En julesalme høres. DEN HVITE, DEN BLÅ, DEN<br />
GRØNNE, DEN ORANGE, DEN GULE og DEN RØDE<br />
JULEÅNDEN synger.<br />
JULEÅNDER<br />
♫ Kling no klokka. Ring og lokka .....<br />
Sjå det dagast, snart det lagast, snart det lagast til høgtid ny!<br />
Då skal oss klokka leikande lokka, leikande lokka til helg i sky!<br />
Sjå det dagast, snart det lagast, snart det lagast til høgtid ny!<br />
Kling no klokka. Ring og lokka ..... ♫<br />
Knug våkner. Han setter seg opp. Han føler at han har<br />
kommet til bevissthet igjen i grevens tid, ene og alene for<br />
å møte det andre av de sendebud som Jakob Barflints<br />
inngripen har påført han. Straks klokken slår timeslaget,<br />
flommer en rødlig, gnistrende glans ut over lenestolen<br />
Knug ligger i, med han selv som selve hjertet og kjernen;<br />
og dette at det bare er lys, er mer skremmende enn et<br />
dusin skrømt, ettersom han er maktesløs til å finne ut hva<br />
det betyr. En fremmed røst kaller på han ved navn:<br />
JULEÅNDENE<br />
I kor:<br />
Knug! Knug!<br />
51
JULEÅNDENE trekker/skyver NÅTIDENS JUL i hans<br />
"juledoning" inn på scenen:<br />
NÅTIDENS JUL<br />
Gledelig jul! Hei! Hei! Kom nærmere, du rare lille mann, bli<br />
kjent med meg! Jeg er Ånden av Nåtidens jul. Se på meg! Du har<br />
vel aldri sett en sånn en som meg før?<br />
KNUG<br />
Nei, jeg tror ikke det. Aldri.<br />
NÅTIDENS JUL<br />
Kom, kom! Ikke vær redd! Stig opp.<br />
KNUG<br />
Må man så må man…<br />
NÅTIDENS JUL<br />
Vi skal kjøre en tur!<br />
Ved hjelp av JULEÅNDENE klatrer KNUG opp i doningen<br />
ved siden av Ånden. De kjører av gårde.<br />
Et helt selskap kommer dansende: FRED, EMILY, Emilys<br />
tante; MARTHA, Freds venn; TOPPEN, BOB og Bobs<br />
kone; ANNA med alle barna: ELLEN, ELISE, EMMA,<br />
ERIK og TIMMELIM. TIMMELIM sitter i rullestol. Alle er<br />
invitert til FREDs julefest. KNUG og NÅTIDENS JUL<br />
observerer, men er usynlige for festdeltagerne. Dansen<br />
stanser ved felles latter:<br />
52
FESTDELTAGERNE<br />
♫ Jeg gikk meg over sjø og land, der møtte jeg en gammel mann.<br />
Han spurte så, han sagde så: Hvor hører du vel hjemme?<br />
Jeg hører hjemme i Snurreland<br />
I Snurreland, I Snurreland<br />
Og alle de som snurre kan,<br />
De hører hjemme i Snurreland.<br />
Jeg hører hjemme i Hosteland<br />
I Hosteland, I Hosteland<br />
Og alle de som hoste kan,<br />
De hører hjemme i Hosteland.<br />
Jeg hører hjemme i Bakvendtland<br />
I Bakvendtland, I Bakvendtland<br />
Og alle de som bakvendt kan,<br />
De hører hjemme i Bakvendtland. ♫<br />
FRED<br />
Min onkel Knug sier at julen er humbug: Det er helt sant! Og vet<br />
dere hva; han tror på det!<br />
EMILY<br />
Det er verst for han selv, Fred!<br />
FRED<br />
Han er en komisk gammel knark. Han har noen forskrudde idéer,<br />
men hvem går det utover? Først og fremst han selv.<br />
53
EMILY<br />
Han er jo styrtrik, Fred.<br />
FRED<br />
Og hva så, vennen min? Han har jo ingen glede eller nytte av<br />
pengene sine. Han bruker dem ikke på andre. Han bruker dem<br />
ikke på seg selv. Hadde han bare kunnet glede seg over at vi en<br />
gang skulle få nyte godt av rikdommen hans. Så hadde det vært<br />
noe, men han kan ikke det engang.<br />
ANNA<br />
Ja, jeg har ikke noe til overs for han.<br />
MARTHA<br />
Ikke jeg heller!<br />
TOPPEN<br />
Ikke jeg heller!<br />
FRED<br />
Men det har jeg!<br />
BARNA<br />
Hæ?<br />
54
FRED<br />
Jeg synes synd på ham. Jeg tror han ville hatt det bedre sammen<br />
med oss enn alene på det mugne, gamle kontoret sitt. Så enten<br />
han vil eller ikke: Hvert år skal jeg invitere han hit. Han kan si at<br />
julen er humbug så mye han vil, en vakker dag kommer han på<br />
bedre tanker, det vedder jeg på. Jeg skal ikke gi meg. Hvert år<br />
skal jeg gå dit å si: Gledelig jul, hvordan står det til Onkel Knug?<br />
Om det bare fører til at han etterlater kontoristen sin femti pund,<br />
så er det da noe. Og i går tror jeg faktisk jeg fikk lirket litt<br />
julestemning inn i han, ikke sant Bob?<br />
BOB<br />
Nei.<br />
ALLE ler.<br />
Hvem plages mest av at han er sur og sint?<br />
TIMMELIM<br />
Han selv, det er verst for han selv.<br />
FRED<br />
Riktig! Han har bestemt seg for at han ikke liker oss og ikke vil<br />
komme og spise sammen med oss. Og hva blir resultatet? En<br />
særlig god middag gikk han ikke glipp av i alle fall.<br />
MARTHA<br />
Jeg synes han gikk glipp av en fryktelig god middag.<br />
ANNA<br />
En nydelig middag! Ikke sant, Timmelim?<br />
55
TIMMELIM<br />
Jeg har aldri smakt så god gås!<br />
BOB<br />
Jeg tror det er den beste gåsa som noen gang har blitt servert!<br />
MARTHA<br />
Den var så mør!<br />
ANNA<br />
Så god!<br />
TIMMELIM<br />
Så stor!<br />
MARTHA<br />
Og så var det så nydelig eplesaus og potetstappe!<br />
FRED<br />
Fred kysser Emilys hånd.<br />
Det var hyggelig å høre, for jeg har jo ikke noe særlig tro på<br />
denne kokken her.<br />
Jages av barna og EMILY<br />
Kjempegod mat!<br />
EMILY<br />
Og puddingen var helt utrolig!<br />
Alle samtykker.<br />
56
BOB<br />
Etter min mening var den Annas absolutte høydepunkt siden vi to<br />
giftet oss!<br />
ANNA<br />
Takk! Jeg var litt nervøs, for jeg må innrømme at jeg var litt i tvil<br />
om melmengden.<br />
TIMMELIM<br />
Og eplene og appelsinene og nøttene var kjempegode tante<br />
Martha!<br />
MARTHA:<br />
Det var nå så lite!<br />
FRED<br />
Ja, takk til alle for at dere er her og for det dere hadde med! Et<br />
riktig festmåltid var det.<br />
BOB<br />
Jeg skulle ønske alle skulle få en slik julemiddag! Tusen takk,<br />
Emily! Tusen takk, Fred!<br />
ANNA<br />
I løpet av scenen, byr MARTHA rundt frukt til dessert<br />
Nå synes jeg Timmelim skal synge en sang for oss.<br />
BOB<br />
Vil du det Tim?<br />
57
FRED<br />
Ja, gjør det Timmelim.<br />
TIMMELIM<br />
♫ Den hvite sne. Det lune hus. Og barnet som ble født.<br />
I denne søte juletid skal alle sove søtt.<br />
BARNA<br />
Det grønne tre. De blanke lys. Og glade barn i ring.<br />
I denne søte juletid skjer bare gode ting. ♫<br />
KNUG<br />
Ånd av Nåtidens jul! Jeg tror at hvis jeg fikk høre så fin sang litt<br />
oftere, ville jeg bli en vennligere mann. Jeg tror jeg ville slutte å<br />
smi på den lenka som Jakob Barflint snakket om. Og bli snillere,<br />
- og mer lykkelig.<br />
KNUG kjenner en medlidenhet han aldri før har følt.<br />
Ånd! Hva vil skje med Timmelim?<br />
NÅTIDENS JUL<br />
Hva? Er du bekymret for det?<br />
KNUG<br />
Er han veldig syk?<br />
NÅTIDENS JUL<br />
Selvfølgelig er han syk.<br />
58
KNUG<br />
Men er det alvorlig? Kommer han til å leve opp?<br />
NÅTIDENS JUL<br />
Når jeg ser inn i fremtiden, ser jeg en tom rullestol uten eier.<br />
KNUG<br />
Nei, nei. Å nei, kjære ånd! Si at han må bli spart!<br />
NÅTIDENS JUL<br />
Hvis ikke noe forandrer seg i fremtiden, vil dette være siste gang<br />
Timmelim feirer jul. Og hva så? Hvis han skal dø, er det vel best<br />
at han gjør det. Det er for mye folk i verden uansett.<br />
KNUG<br />
Du...!<br />
NÅTIDENS JUL<br />
Dette er dine ord, Knug. Men hvis du har et hjerte, så skjønner du<br />
at du skal tie stille med sånt vondt snakk.<br />
BARNA<br />
♫ Den gode Gud. Den gode mat. De varme julebrød.<br />
Så synger vi. Så danser vi og glemmer sorg og nød.♫<br />
TIMMELIM<br />
♫ Så synger vi. Så danser vi og glemmer sorg og nød. ♫<br />
Applaus. KNUG applauderer lengre enn gjestene<br />
59
NÅTIDENS JUL<br />
De kan ikke høre oss. De ser oss ikke heller.<br />
FRED<br />
Nå foreslår jeg at vi tar en lek.<br />
EMILY<br />
Jeg er klar!<br />
FRED<br />
Det er en lek som heter "Ja eller Nei". Jeg tenker på noe, og dere<br />
prøver å finne ut hva jeg tenker på; men jeg kan bare svare ja<br />
eller nei, ettersom.<br />
FRED<br />
Alle gjestene og JULEÅNDENE og KNUG deltar ivrig i<br />
leken.<br />
Prøv å gjette hva jeg tenker på.<br />
TIMMELIM<br />
En plante?<br />
FRED<br />
Nei.<br />
EMILY<br />
Er det en ting?<br />
60
FRED<br />
Nei.<br />
BOB<br />
Er det... dyreriket?<br />
FRED<br />
Ja!<br />
Ler.<br />
TOPPEN<br />
Et levende dyr?<br />
FRED<br />
Ja!<br />
MARTHA<br />
Et dyr som kan brumme og knurre?<br />
FRED<br />
Jaaa...<br />
BOB<br />
En bjørn?<br />
FRED<br />
Nei.<br />
61
ANNA<br />
Kan det snakke?<br />
FRED<br />
Ja.<br />
ANNA<br />
Papegøye!<br />
FRED<br />
Nei.<br />
MARTHA<br />
Lever det her i byen?<br />
FRED<br />
Ja.<br />
MARTHA<br />
Og går på gaten?<br />
FRED<br />
Ja.<br />
KNUG<br />
En hest! En hest!<br />
NÅTIDENS JUL<br />
De kan ikke høre deg.<br />
62
TIMMELIM<br />
Finns det i dyrehagen?<br />
FRED<br />
Nei.<br />
BOB<br />
Blir det slaktet på markedet?<br />
FRED<br />
Nei.<br />
ALLE, KNUG OGSÅ<br />
En hest? Et esel? Ei rotte? Ei mus? Ei lus! En kakkelakk!?? Ei<br />
ku? En okse? En hund? En gris? En katt? En tiger?<br />
ANNA<br />
Gjestene og KNUG spør i munnen på hverandre. KNUG<br />
stiller flere ganger spørsmål, men FRED hører ikke og<br />
svarer ikke. KNUG ønsker å delta.<br />
Jeg har det! Jeg vet det, Fred! Jeg vet hva det er!<br />
FRED<br />
Hva er det da?<br />
ANNA<br />
Det er din onkel Kn-u-u-ug!<br />
63
FRED<br />
Ja, riktig!<br />
EMILY<br />
Bravo, Anna! Bravo!<br />
BOB<br />
Allmenn beundring hersker.<br />
Nå har herr Knug i hvert fall gitt oss en god latter, så det ville<br />
være utakknemlig av oss å ikke skåle for han. Skål for...<br />
ANNA<br />
Nei, vet du hva. Jeg synes vi skal finne noe bedre å skåle for enn<br />
en sånn sint, slem, ufølsom gjerrigknark som herr Knug. Det vet<br />
du han er, Bob.<br />
BOB<br />
Nå, nå, kjære.<br />
ANNA<br />
Men...<br />
BOB<br />
Det er jul...<br />
ANNA<br />
Ja vel. Fordi du vil det, og fordi det er jul, skal jeg skåle for herr<br />
Knug. Skål!<br />
64
TIMMELIM<br />
Gud jul til alle sammen. Hver og en!<br />
EMILY<br />
Og nå leker vi blindebukk!<br />
FRED<br />
EMILY knytter skjerf rundt FREDS øyne.<br />
Nå begynner vi!<br />
Gjestene ler og løper overalt på scenen. FRED prøver å<br />
fange dem. De klapper og avleder på den måten<br />
oppmerksomheten. Latter. Skrik. FRED klarer ikke å fange<br />
noen, men en JULEÅND i salen klapper. FRED går etter<br />
lyden - mot tilskuerne. Han nærmer seg scenekanten - kan<br />
falle og skade seg - men KNUG kommer og trekker han<br />
unna "stupet" (egentlig: alle skriker og FRED reagerer,<br />
KNUG er jo usynlig. Men på en måte redder KNUG<br />
FRED). KNUG ønsker å delta - klapper etc, men Fred<br />
reagerer ikke.<br />
Knug er gradvis blitt så lystig og lett om hjertet.<br />
NÅTIDENS JUL<br />
Knug, mitt liv her er svært kort. Det ender i natt.<br />
KNUG<br />
I natt!<br />
65
NÅTIDENS JUL<br />
I natt. Timen er snart inne.<br />
KNUG<br />
Vær så snill. La meg bli en stund til. Bare til gjestene har gått!<br />
NÅTIDENS JUL<br />
Det kan ikke la seg gjøre.<br />
KNUG<br />
En halvtime til, ånd; bare én!<br />
NÅTIDENS JUL<br />
Det er umulig.<br />
NÅTIDENS JUL forsvinner. Lyset endres. Snøfokk. Vinden<br />
hyler. Mørke. KNUG prøver å fange gjestene som<br />
forsvinner i mørket. Han prøver å stanse BOB og<br />
TIMMELIM, men mislykkes.<br />
Knug snur seg og ser etter ånden, men den er ikke å se.<br />
Idet det siste slaget toner ut, ser Knug et åndesyn som<br />
kommer glidende mot ham, som en tåke over marken.<br />
FREMTIDENS JUL er en stor "dukke". Et stort stoff<br />
skjuler den som styrer dukka. FREMTIDENS JUL er uten<br />
ord, bare bevegelse.<br />
66
KNUG<br />
Synet kommer sakte, alvorlig, taust nærmere. Da det<br />
nesten er foran ham, faller Knug på kne; for han synes<br />
formelig denne ånden sprer dunkelhet og mysterier i<br />
selve luften den beveger seg igjennom.<br />
Den er innhyllet i en dypsvart kledning, som skjuler<br />
hodet, ansiktet, skikkelsen; intet av den er synlig, uten én<br />
utstrakt hånd. Hadde det ikke vært for den, ville det vært<br />
vanskelig å skjelne dens omriss fra natten, og skille den<br />
fra mørket som omgir den.<br />
Idet den stanser foran ham, sanser han at den er høyreist<br />
og statelig, og at dens hemmelighetsfulle nærvær fyller<br />
ham med en andektig gru.<br />
Ånden er taus.<br />
Er du Ånden av Fremtidens jul?<br />
KNUG<br />
FREMTIDENS JUL svarer ikke.<br />
Du vil vise meg det som ennå ikke har skjedd, men som kommer<br />
til å skje i framtida? Har jeg rett, ånd?<br />
Foldene i den øverste delen av kutten faller et øyeblikk<br />
sammen, som om ånden nikker med hodet. Det er det<br />
eneste svaret.<br />
67
KNUG<br />
Ånd av Fremtiden! Jeg vet jo at du vil meg godt. Jeg skal følge<br />
deg. Snakk til meg! Gå først du.<br />
Slik gespenstet kom i mot Knug, beveger det seg nå bort.<br />
Knug følger etter i skyggen av kledningen, og det<br />
forekommer ham at den holder ham oppe og bærer ham<br />
avsted. Fremtidens Jul stanser ved siden av en liten<br />
klynge forretningsmenn som står ved siden av en kiste.<br />
FREMTIDENS JUL stanser ved siden av fire<br />
forretningsfolk: HERR SNYLTE, HERR STREBE, FRU<br />
KNIPE og HERR SKVISE.<br />
HERR SNYLTE<br />
Nei, det er ikke mye jeg vet dere, men det vet jeg; han er død.<br />
HERR STREBE<br />
Når døde han?<br />
HERR SNYLTE<br />
Gjesper.<br />
I går kveld, tror jeg.<br />
HERR SKVISE<br />
Jasså, hva feilte det ham?<br />
Jeg trodde ikke han kunne dø.<br />
Alle ler.<br />
68
FRU KNIPE<br />
Jeg skulle gjerne visst hvor han har gjort av pengene sine?<br />
HERR SNYLTE<br />
Han gjesper på ny.<br />
Etterlatt dem til firmaet, tenker jeg. Han har i hvert fall ikke<br />
etterlatt dem til meg.<br />
Denne vittigheten blir mottatt med alminnelig latter.<br />
HERR STREBE<br />
Skulle bare mangle.<br />
FRU KNIPE<br />
Så nå vet vi ikke hvem vi skylder penger. Håper ikke<br />
etterfølgeren hans er like streng.<br />
HERR SKVISE<br />
Nei, det er ikke mulig. I natt kan vi sove godt.<br />
FRU KNIPE<br />
Jeg hørte at det har vært tyver på kontoret hans etter at han døde.<br />
De fant visst ikke pengene hans, men de tok klokka hans og<br />
brystnåla og et ullteppe. De tok til og med av han skjorta og<br />
skoene!<br />
69
HERR SKVISE<br />
Den stygge, gamle gnieren. Hadde han ikke vært så gjerrig og<br />
sint mens han levde... Hadde han vært som folk flest, så hadde<br />
han hatt noen til å passe på seg, i stedet for å ligge helt alene på<br />
det siste.<br />
FRU KNIPE<br />
Det er så sant som det er sagt. Det var straffen hans, det.<br />
HERR SKVISE<br />
Det blir sikkert en billig begravelse. Jeg kjenner ikke en levende<br />
sjel som vil gå dit. Eller kanskje vi fire skulle melde oss frivillig?<br />
HERR STREBE<br />
Jeg kan alltids gå, hvis det blir lunsj å få der. Men da må det være<br />
nok mat.<br />
Ny latter.<br />
HERR SNYLTE<br />
Når jeg tenker meg om, kan det faktisk godt være at jeg var hans<br />
nærmeste venn; for vi pleide å si "god dag" til hverandre når vi<br />
møttes. Adjø så lenge!<br />
HERR SNYLTE går.<br />
HERR SKVISE<br />
Ja, ja, menn sann. For et drittvær.<br />
70
HERR STREBE<br />
Ikke mye som minner om jul.<br />
FRU KNIPE<br />
Jaja, sånn gikk det med ham.<br />
KNUG<br />
De spaserer sin vei. KNUG kjenner forretningsfolka, og<br />
kikker bort på Ånden for å få en forklaring. FRAMTIDENS<br />
JUL følger etter JULEÅNDENE, som kjører kisten ut.<br />
Jeg kjenner de herrene. Hvem var det de snakket om?<br />
Ånd! Jeg forstår, jeg forstår. Den døde mannen kunne vært meg<br />
selv. Fram til nå har jeg levd som han. Men... finnes det ingen<br />
som har noe godt å si om han? Kan du ikke vise meg noen som<br />
savner han og sørger litt over han?<br />
KNUG<br />
JULEÅNDENE renser skilt med tekst "GRAVLUND".<br />
KNUG og FREMTIDENS JUL er på en kirkegård. Ved en<br />
av gravene står BOB og ANNA KRØBEL tett sammen.<br />
BOB bøyer seg ned og legger Timmelims bamse ved<br />
gravsteinen før de går.<br />
Nei. Vær så snill, Ånd. Si at det ikke må gå sånn! Si at lille<br />
Timmelim kan få leve!<br />
FREMTIDENS JUL er taus.<br />
71
KNUG<br />
Hvis et menneske lever på én måte, vil framtida hans bli slik, og<br />
hvis han lever på en annen måte blir framtida sånn. Så hvis<br />
mennesket forandrer seg, vil framtida forandre seg også. Er det<br />
ikke sånn?<br />
FREMTIDS JUL er ubevegelig som før.<br />
Så peker FREMTIDENS JUL mot en annen grav.<br />
Før jeg nærmer meg den gravsteinen, svar meg på én ting. Er<br />
dette skygger av ting som skal komme, eller bare skygger av noe<br />
som kan komme?<br />
KNUG følger FREMTIDS JULs finger med øynene og<br />
leser innskriften på den forsømte gravsteinen. Hans eget<br />
navn: EBENEZER KNUG.<br />
Knug leser sakte.<br />
E-b-e-n-e-z-e-r K-n-u-g.<br />
Er jeg den mannen som lå i kisten?<br />
KNUG<br />
Fingeren peker fra graven til ham, og tilbake.<br />
Å, ånd! Å nei! Nei!<br />
Men fingeren er ubevegelig.<br />
72
KNUG<br />
Ånd! Hør på meg! Jeg er ikke lenger den jeg var. Jeg vil ikke<br />
være den jeg kunne ha blitt. Jeg har forandret meg. Hvorfor ville<br />
du vise meg dette, hvis det ikke er noe håp?<br />
KNUG<br />
For første gang var det som om hånden bevet.<br />
Gode ånd, vær så snill! Si at jeg ennå kan forandre på framtiden<br />
min, hvis jeg begynner å leve annerledes!<br />
Jeg skal ære julen og la den vare hele året. Jeg skal leve i<br />
fortiden, i nåtiden og i framtiden. Jeg skal alltid bære med meg<br />
det jeg har lært, aldri skal jeg glemme det. Å, si jeg kan viske<br />
bort skriften på denne steinen!<br />
I sin vånde griper han den spøkelsesaktige hånden. Den<br />
prøver å frigjøre seg, men bønnen gjør Knug sterk og<br />
han klamrer seg til den.<br />
KNUG prøver å fjerne navnet sitt fra gravsteinen ved hjelp<br />
av FREMTIDENS JULs hånd og ved å gjenta:<br />
Jeg skal ære julen og la den vare hele året. Jeg skal leve i<br />
fortiden, i nåtiden og i framtiden. Jeg skal alltid bære med meg<br />
det jeg har lært. Å, si jeg kan viske bort skriften på denne<br />
steinen! Jeg skal leve i fortiden, i nåtiden og i fremtiden.<br />
Snøstorm. Snø skjuler nesten alt som et teppe (det har<br />
startet å snø mye tidligere). Gradvis blir snøstormen til<br />
vakker, dalende snø.<br />
73
KNUG<br />
Det er julemorgen. Det er et strengt vær, og en ru, men<br />
livlig og ikke utiltalende musikk stiger opp.<br />
Vakkert. Snø som diamanter. Nytt lys. Ny følelse.<br />
Klokketårnene kaller alle bra mennesker til kirke og<br />
bedehus.<br />
Solen skinner over scenen. Det har sluttet å snø. KNUG<br />
våkner opp i lenestolen. Han vil frigjøre seg fra pleddet,<br />
men det går i komisk ball, for han har det så travelt.<br />
Senga mi? Kontoret mitt? Jeg er her.<br />
KNUG kravler seg ut av lenestolen.<br />
Var det, eller var det ikke en drøm? Å, Jakob Barflint! Himmelen<br />
og julen være lovet for dette! Det sier jeg deg på mine knær,<br />
gamle Jakob, på mine knær!<br />
Imens er hendene hans travelt opptatt med klærne,<br />
vender ut inn på dem, tar den på opp ned, flerrer dem,<br />
forlegger dem, og utsetter dem for alle mulige<br />
viderverdigheter.<br />
KNUG kler på seg ytterklær, sko, frakk, hatt, skjerf...<br />
Klovnenummer.<br />
74
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre! Strømpene mine!<br />
Knug ler og gråter på samme tid, og vikler seg inn i<br />
strømpene...<br />
Gledelig jul til hver og én! Godt nyttår til hele verden! Hallo der!<br />
Hei hopp! Hallo! … Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.<br />
Jeg vet ikke engang hvilken dato det er! Jeg vet ikke hvor lenge<br />
jeg har vært hos åndene. Ingen verdens ting vet jeg. Jeg er lett<br />
som en fjær, jeg er lykkelig som en engel, jeg er lystig som en<br />
skolegutt. Jeg er svimmel som en full mann. … Hallo! Hei sann!<br />
Hei hopp!<br />
Drønn, dunder, klang, dong, ding, Tingel, tingel, ding, dong,<br />
klang, dunder, drønn! Å, vidunderlig, vidunderlig!<br />
Jeg får lyst til å danse! Gyllent solskinn, himmelsk himmel,<br />
sødmefylt luft, lystige bjeller - å, vidunderlig. Vidunderlig!<br />
♫ Jorden venter, jorden smiler vinterhvit og juleklædt.<br />
Hus og hytter er beredt, underet er atter skjet:<br />
Verden store hjerte hviler. ♫<br />
Til DEN HVITE JULEÅND:<br />
Hei du! Hvilken dag er det i dag!<br />
75
DEN HVITE JULEÅND<br />
Hæ?<br />
KNUG<br />
Hvilken dag er det, min fine venn?<br />
DEN HVITE JULEÅND<br />
Det er da juledagen, vet jeg!<br />
KNUG<br />
Juledagen! Så gikk jeg ikke glipp av den. Åndene har gjort alt på<br />
en eneste natt.<br />
Til DEN GULE JULEÅND:<br />
Hallo der, min fine venn!<br />
DEN GULE JULEÅND<br />
Hallo selv.<br />
KNUG<br />
Vet du hvor vilthandleren er, bortover gata og rundt hjørnet?<br />
DEN GULE JULEÅND<br />
Klart jeg vet.<br />
KNUG<br />
Vet du om de har solgt den store kalkunen? Den som hang i<br />
vinduet?<br />
76
DEN GULE JULEÅND<br />
Hva, den som er minst like stor som meg?<br />
KNUG<br />
Ja visst, har de solgt den?<br />
DEN GULE JULEÅND<br />
Den henger der ennå.<br />
KNUG<br />
Gjør den det? Gå og kjøp den.<br />
Alle JULEÅNDENE ler.<br />
DEN GULE JULEÅND<br />
Ikke tull, da!<br />
KNUG<br />
Nei, nei, jeg mener det. Gå og kjøp den. Her har dere en skilling<br />
for jobben. Kom tilbake før fem minutter er gått, så får dere fem<br />
skilling hver!<br />
BARNA<br />
JULEÅNDENE forsvinner som et skudd.<br />
♫ |: Bjellene klinger, klokkene ringer.<br />
Klingklingeling klinge lang lang lei.<br />
Det sner og det sner alt mere og mer.<br />
Klingklingeling og vi drar i vei. :| ♫<br />
77
Igjen høres kirkeklokker.<br />
HERR LETT lager snømann. HERR GLAD kaster snøball<br />
på KNUG.<br />
HERR GLAD<br />
Herr Knug, jeg kjente deg ikke igjen. Knug og Barflint, om jeg<br />
ikke tar feil.<br />
KNUG<br />
GLAD snur ryggen til KNUG. KNUG setter farten opp og<br />
griper GLAD i begge hender.<br />
Min gode mann! Jeg er så glad for å se deg! Jeg håper du fikk<br />
samlet inn masse penger? En flott innsats! Og la meg ønske deg<br />
en gledelig jul!<br />
HERR GLAD<br />
Herr Knug?<br />
KNUG<br />
Ja, det er navnet mitt. Jeg vil gjerne få be om unnskyldning for i<br />
går. Og når det gjelder den innsamlingsaksjonen...<br />
KNUG hvisker ham noe i øret.<br />
HERR GLAD<br />
Kjære herr Knug, mener du det alvorlig?<br />
78
KNUG<br />
Absolutt. Ikke en kopperslant mindre. Vil du gjøre meg den<br />
tjenesten?<br />
HERR GLAD<br />
Jeg vet ikke hva jeg skal si om en sånn generøsitet.<br />
KNUG<br />
Ikke si noe. Stikk innom meg. Lover du å komme innom?<br />
HERR GLAD<br />
Det skal jeg!<br />
KNUG<br />
Takk skal du ha. God jul! Femti ganger takk. Ikke si noe!<br />
KNUG<br />
Flere ganger må KNUG stanse HERR GLADs<br />
takksigelser. Så løper HERR GLAD til HERR LETT for å<br />
fortelle. KNUG kaster en vennlig snøball på dem.<br />
KNUG ser FRED og EMILY som går på skøyter. KNUG<br />
løper etter dem.<br />
Fred! Emily!<br />
EMILY<br />
Å gud!<br />
79
FRED<br />
Men bevare meg vel! Er det deg?<br />
KNUG<br />
Det er meg. Onkel Knug. Her er jeg, hvis du vil ha meg med da,<br />
Fred! Kan du lære meg å gå på skøyter?<br />
FRED<br />
Klart vi kan!<br />
KNUG<br />
FRED og EMILY ler og skriker. De tar på KNUG FREDS<br />
skøyter. Flere kommer til: ELLEN, ELISE, EMMA, ERIK,<br />
KNUG sklir rundt på komisk vis. Han vil at alle skal le.<br />
Alle prøver liksom å lære han skøytekunsten.<br />
Gledelig jul, alle sammen!<br />
ALLE<br />
♫ Jorden venter, jorden smiler, vinterhvit og juleklædt.<br />
Hus og hytter er beredt. Underet er atter skjet.<br />
Verdens store hjerte hviler. ♫<br />
JULEÅNDER<br />
♫ Barnefryd og barnelatter<br />
Barnesang om juletre<br />
Da vårherre selv var med<br />
Strødde ut av himlens skatter. ♫<br />
80
KNUG ender i armene på BOB<br />
KNUG<br />
Gledelig jul, Bob! En gledeligere jul enn jeg har gitt deg på<br />
mange, mange år! Nå vil jeg gi deg lønnspålegg, og prøve å<br />
hjelpe deg og familien din og lille Timmelim. Jeg foreslår at vi<br />
snakker om det i ettermiddag, Bob, over et krus dampende<br />
julegløgg!<br />
Til alle:<br />
Jeg inviterer dere alle med venner og venners venner til meg i<br />
kveld på julefest.<br />
KNUG<br />
Alle takker ja til invitasjonen. Mens alle takker KNUG,<br />
kjører JULEÅNDENE inn en stor, stekt kalkun, pyntet med<br />
røde sløyfer. Scenen fylles med julepynt, sløyfer og stas.<br />
Den kalkunen er min julegave til alle!<br />
Alle Jubler bortsett fra TIMMELIM<br />
Ta det med ro, frue. Jeg skal passe godt på Timmelim. Kanskje<br />
jeg kan få lov til å være bestefaren din?<br />
81
TIMMELIM<br />
♫ Den hvite sne. Det lune hus. Og barnet som ble født.<br />
I denne søte juletid skal alle sove søtt.<br />
BARNA<br />
Den hvite sne. Det lune hus. Og barnet som ble født.<br />
I denne søte juletid skal alle sove søtt.<br />
ALLE<br />
Det grønne tre. De blanke lys. Og glade barn i ring.<br />
I denne søte juletid skjer bare gode ting.<br />
Den gode Gud. Den gode mat. De varme julebrød.<br />
Så synger vi. Så danser vi og glemmer sorg og nød. ♫<br />
SLUTT<br />
82