Lektorbladet nr 5 og 6 - Norsk Lektorlag
Lektorbladet nr 5 og 6 - Norsk Lektorlag
Lektorbladet nr 5 og 6 - Norsk Lektorlag
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
<strong>Lektorbladet</strong> Magasin<br />
for fag, skole <strong>og</strong> utdanning<br />
Nr. 5/6 - 2007 • 6. årgang www.norsklektorlag.no<br />
<strong>Norsk</strong><br />
10<br />
<strong>Lektorlag</strong><br />
år!
Foto: Reed Foto<br />
Leder<br />
2 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
Svein Magne Sirnes<br />
Ansvarlig redaktør<br />
Faglig styrke <strong>og</strong> stolthet<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> er blitt 10 år.<br />
Foreningen har lag i alle fylker,<br />
rekrutterer medlemmer fra både<br />
skolen <strong>og</strong> andre sektorer – <strong>og</strong> dens ledere<br />
blir lyttet til i den offentlige debatt.<br />
Også tallet på medlemmer har økt jevnt, men<br />
som tidligere leder Henning Wold uttaler<br />
i en artikkel i dette dobbeltnummeret av<br />
<strong>Lektorbladet</strong>, er lektorene en relativt treg<br />
masse å bevege. Mange føler seg svinebundet<br />
av bl.a. forsikringer, <strong>og</strong> ikke så rent få<br />
har begynt å telle ned til pensjonsalderen.<br />
Desto hyggeligere er det å konstatere at<br />
mange nyutdannede lektorer <strong>og</strong> andre med<br />
mastergrad eller hovedfag velger NLL <strong>og</strong><br />
Akademikerne.<br />
Når det gjelder de standpunkter <strong>Norsk</strong><br />
<strong>Lektorlag</strong> har frontet, kan det ikke være tvil<br />
om at de får økt støtte. <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>s<br />
ledere så tegnene i tiden lenge før mange<br />
andre, som Wold påpeker.<br />
Vi registrerer <strong>og</strong>så at ordet ”lektor” brukes<br />
langt hyppigere i dag enn for 10-20 år siden,<br />
en utvikling som <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> skal ha<br />
all ære for.<br />
Men det betyr ikke at det ikke finnes utfordringer<br />
som gir grunn til bekymring.<br />
I det siste er det fra flere hold kommet forslag<br />
om femårig allmennlærerutdanning. Ikke alle<br />
er like overbevist om at allmennlærerutdanningen<br />
nødvendigvis blir bedre dersom den<br />
utvides med ett år, men ønsket om å omgjøre<br />
den til mastergrad ser likevel ut til å vinne<br />
støtte, både ved høyskoler <strong>og</strong> universiteter,<br />
blant politikere <strong>og</strong> i organisasjoner.<br />
I forbindelse med Kvalitetsreformen i høyere<br />
utdanning ble studiene som fører til lektorkompetanse,<br />
reorganisert – <strong>og</strong> en fikk en<br />
femårig mastergrad med integrert praktiskpedag<strong>og</strong>isk<br />
utdanning, som ved Universitetet<br />
i Oslo går under betegnelsen lektorpr<strong>og</strong>rammet.<br />
Søkningen til pr<strong>og</strong>rammet har vekslet en del,<br />
<strong>og</strong> studenter har gitt uttrykk for at det nok<br />
kunne markedsføres bedre. Det er i <strong>og</strong> for seg<br />
positivt at universiteter <strong>og</strong> høyskoler som tilbyr<br />
slike pr<strong>og</strong>rammer, utvikler opplegg som<br />
er noe ulike i innhold <strong>og</strong> struktur, men vi finner<br />
likevel grunn til å minne om at studiene<br />
nok hadde fått noe mer oppmerksomhet <strong>og</strong><br />
tyngde dersom de hadde hatt samme identitet<br />
<strong>og</strong> mest mulig like betegnelser (som f.eks.<br />
lektorpr<strong>og</strong>rammet).<br />
Men hva blir den femårige lektorutdanningens<br />
skjebne dersom allmennlærerutdanningen<br />
blir mastergrad <strong>og</strong> gjort til et femårig<br />
løp? Vår spådom er at universitetenes<br />
femårige lektorutdanning vil kunne komme<br />
i skyggen, være lite attraktiv blant studenter<br />
<strong>og</strong> gå en høyst usikker framtid i møte. Det vil<br />
i sin tur kunne svekke forbindelsen mellom<br />
universitet <strong>og</strong> skole, med uante <strong>og</strong> uheldige<br />
konsekvenser for kunnskapsnasjonen Norge.<br />
Vi ser at representanter for Institutt for lærerutdanning<br />
<strong>og</strong> skoleutvikling ved Universitetet<br />
i Oslo har lansert ideen om faglig påbygging<br />
ut over mastergrad i lektorutdanningen.<br />
Detaljer om hva den kan fylles med, er ikke<br />
kjent, men vi har ingen problemer med å gi<br />
vår tilslutning til et slikt forslag. Det samme<br />
gjelder innføring av et praksisår for nye kandidater<br />
i skolen.<br />
I dette jubileumsnummeret av <strong>Lektorbladet</strong><br />
sier Gudmund Hernes at lektorene har hatt<br />
det han kaller en kultstatus i det norske<br />
samfunnet. ”De representerte universitetsstandardene,<br />
hovedfagene <strong>og</strong> forskningen<br />
i den videregående skole. De gav et feste<br />
for elevenes ambisjoner fordi de gjorde det<br />
synlig at kunnskap på høyt nivå både er overkommelig<br />
<strong>og</strong> spennende <strong>og</strong> viktig,” legger<br />
han til. Skal lektorer som vil bli uteksaminert<br />
i årene som kommer, spille en tilsvarende<br />
rolle i kunnskapssamfunnet <strong>og</strong> være brobyggere<br />
mellom universitet <strong>og</strong> skole, må de ha<br />
solid utdanning fra institusjoner <strong>og</strong> miljøer<br />
som ser verdien av forskning, formidling <strong>og</strong><br />
faglig styrke <strong>og</strong> stolthet.
tt NLL er blitt 10 år!<br />
tt Professor Arild Tjeldvoll<br />
er gjest i <strong>Lektorbladet</strong><br />
Forside: Photosearch<br />
LEKTORBLADET<br />
Magasin for fag,<br />
skole <strong>og</strong> utdanning<br />
Utgitt av <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong><br />
Nr. 5/6 november 2007 • 6. årgang<br />
ISSN: 1503 – 027X<br />
Keysers gate 5, O165 Oslo<br />
Tlf.: 23 32 79 94<br />
Faks: 23 32 79 90<br />
E-post:<br />
lektorbladet@norsklektorlag.no<br />
Ansvarlig redaktør:<br />
Svein Magne Sirnes<br />
Tlf.: 48 26 33 10<br />
Leder<br />
Faglig styrke <strong>og</strong> stolthet ................................................................................... side 2<br />
Apropos<br />
10 års akademisk opprør ................................................................................... side 4<br />
Hilsen fra generalsekretæren<br />
Fra 200 til 2000 – vi gjorde noe med det ......................................................... side 6<br />
Hilsen fra Akademikerne<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> er et skarpt talefør for akademikere ........................................ side 7<br />
Gjest i <strong>Lektorbladet</strong><br />
Fugl Føniks 10 år ............................................................................................... side 8<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> 1997 – 2007<br />
Opprører startet i Ås ........................................................................................ side 11<br />
Ordet ”lektor” skulle ut av språket.................................................................. side 12<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> vant navnestriden med Lærerforbundet................................. side 18<br />
Ny strid om lektor-navnet ................................................................................ side 19<br />
– AF nektet Akademikerne å ta opp <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> som medlem ................. side 20<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> setter dagsorden i den utdanningspolitiske debatten ............ side 21<br />
Ny organisasjon splitter lektorene ................................................................... side 24<br />
Frustert over NUFO .......................................................................................... side 25<br />
– Ordet ”lektor” er igjen i bruk ....................................................................... side 27<br />
– Hadde ikke valgt skolen i dag! ..................................................................... side 29<br />
Kontakt med politiske <strong>og</strong> akademiske miljøer ................................................. side 30<br />
Gamle matteprøver for vanskelige ................................................................... side 32<br />
”Ute<strong>nr</strong>ikskorrespondenten” ............................................................................. side 35<br />
Lektorene vekkes til live................................................................................... side 36<br />
NLLs studentlag<br />
Økende interesse for NLL-medlemskap blant studenter .................................. side 40<br />
NLLs pensjonistgruppe<br />
Stadig større aktivitet i NLLs pensjonistgruppe ............................................... side 42<br />
Innsikt<br />
Lektorene er i skolehistorien ofte blitt skjøvet til side ..................................... side 43<br />
Lærerne rykket frem <strong>og</strong> lektorene ned ............................................................. side 44<br />
Noen tanker om skole-Norge ........................................................................... side 46<br />
Kunnskapskrisa <strong>og</strong> skræmebildet av lektoren .................................................. side 52<br />
Hvorfor <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>?<br />
Det er mange gode grunner til å bli medlem av <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> .................... side 59<br />
Intervjuer<br />
– Lektorene har hatt en kultstatus i norsk historie .......................................... side 67<br />
– Eg vart kalla ”dritsekk” av Rolf Reikvam ..................................................... side 70<br />
– Pedokratenes makt må brytes! ..................................................................... side 72<br />
Utsyn<br />
Lektorer i Sverige ............................................................................................. side 74<br />
Hvorfor internasjonalisering ............................................................................. side 76<br />
Hva vet de unge om kommunismen?............................................................... side 78<br />
Fagtorget norsk<br />
Knud Knudsen – polemiker av legning, evne <strong>og</strong> trang .................................... side 80<br />
Riksmålsforbundet 100 år ................................................................................ side 82<br />
Juridisk talt<br />
Hva er egentlig trakassering i arbeidslivet i juridisk forstand? ........................ side 85<br />
Årsabonnement: kr. 280,–<br />
Annonser:<br />
Marit Sola<br />
Cox Bergen AS<br />
C. Sundts gate 51, 5004 Bergen<br />
Tlf.: 55 54 08 00<br />
Faks: 55 54 08 40<br />
E-post: marit.sola@cox.no<br />
Design & trykk:<br />
Flisa Trykkeri AS<br />
ane.marte@flisatrykkeri.no<br />
www.flisatrykkeri.no<br />
Utgivelsesplan våren 2008:<br />
15/2, 4/4, 30/5<br />
Materiellfrist: 1 måned før<br />
utgivelsesdato<br />
Redaksjonen av dette nummer<br />
avsluttet 1. oktober 2007<br />
Fra innholdet<br />
<strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07 3
Apropos<br />
4 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
10 års akademisk opprør<br />
Av Gro Elisabeth Paulsen, NLLs leder<br />
Akademikerne ble etablert 20. oktober 1997. Kun fire uker senere, 22. november, ble det nye<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> stiftet. <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> var i utgangspunktet – <strong>og</strong> er fortsatt – et opprør mot<br />
nedvurderingen av faglige kunnskaper <strong>og</strong> mot anti-intellektualismen i skolen <strong>og</strong> samfunnet.<br />
Derfor har <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> fra første stund hatt et åndsfrendskap med Akademikernes opprør,<br />
skriver Gro Elisabeth Paulsen.<br />
Motaksjon<br />
Tanken om en ny lektororganisasjon hadde lenge vært<br />
diskutert på mange skoler, frustrasjonen over lektorenes<br />
stilling innen andre lærerorganisasjoner var stor<br />
– <strong>og</strong> saken overmoden. Slik sett lå alt til rette for en<br />
ny lektororganisasjon. Men både Akademikerne <strong>og</strong><br />
lektorene møtte fra første stund motbør fra krefter<br />
som ønsket å bevare den eksisterende maktbalansen<br />
i tariffsystemet. Fagforeninger er jo i høyeste grad<br />
interesseforeninger, <strong>og</strong> ikke uventet ble det mobilisert<br />
til motaksjon straks noen ville rokke ved ”systemet”<br />
i 1997.<br />
For Akademikerne var det viktig å bli uavhengig<br />
part i tariffoppgjør så raskt som mulig, <strong>og</strong> det krevde<br />
avståelser. Organisasjonens første generalsekretær,<br />
Sverre Strand, skriver i sin jubileumsartikkel at<br />
”underhånden ble det sluttet en hemmelig, skriftlig<br />
avtale med AF om frigjøring av Akademikernes<br />
medlemsforeninger fra AF <strong>og</strong> AFs avtaleverk fra 1.<br />
januar 1999. Etter krav fra Lærerforbundet stilte AF<br />
som vilkår at Akademikerne på kort sikt ikke skulle<br />
ta noe initiativ i retning av å oppta <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong><br />
som medlem (opptak skjedde først i 2001)”.<br />
Nektet spalteplass i Skolefokus<br />
Strands artikkel dokumenterer hvordan Lærer-<br />
forbundet fra første stund målrettet gikk inn for å<br />
hindre at <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> skulle lykkes. I bladet<br />
Skolefokus ble leder av <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> nektet spalteplass<br />
til motsvar etter feilaktig <strong>og</strong> negativ omtale.<br />
Saken førte til at Skolefokus fikk en irettesettelse av<br />
Pressens faglige utvalg for brudd på god presseskikk<br />
i 1999. Det ble <strong>og</strong>så lagt hindringer i veien for <strong>Norsk</strong><br />
<strong>Lektorlag</strong>s nettside ved oppkjøp av domenenavn slik<br />
at folk som tastet www.norsk.lektorlag.no – med et<br />
ekstra punktum – havnet på Lærerforbundets nettside.<br />
Navnet ”<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>”<br />
Det alvorligste angrepet kom da Lærerforbundet saksøkte<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> for bruk av navnet. På tross<br />
av klare tap i to rettsinstanser førte Lærerforbundet<br />
saken helt fram til Høyesteretts kjæremålsutvalg som<br />
avviste saken. Lærerforbundet ble idømt saksomkostningene.<br />
Likevel utgjorde den lange rettsproses-
sen, <strong>og</strong> uvissheten om det økonomiske utfallet, et effektivt<br />
våpen som i over to år krevde mye energi av det nye <strong>Norsk</strong><br />
<strong>Lektorlag</strong>. Helt fram til våren 2001, da <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong><br />
endelig ble medlem i Akademikerne, var det altså usikkert<br />
om organisasjonen skulle klare å overleve.<br />
For samtlige tillitsvalgte i <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> har disse erfaringene<br />
vært gode leksjoner i å gjenkjenne argumenter <strong>og</strong><br />
metoder som brukes av motkrefter. Motgangen gjorde at<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> fikk tillitsvalgte over hele landet som viste<br />
en enestående dugnadsvilje. Våre tillitsvalgte har forsvart<br />
viktige prinsipper som organisasjonsfrihet <strong>og</strong> har nektet å<br />
godta organisasjonsmessig ensretting.<br />
Skole- <strong>og</strong><br />
Frittalende <strong>og</strong> uavhengig stemme<br />
Ved 10-årsjubileet har <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> en etablert posisjon<br />
studiereiser<br />
som en frittalende <strong>og</strong> uavhengig stemme i utdanningsdebatten.<br />
Det skolepolitiske manifest som ble utarbeidet i de<br />
første årene, <strong>og</strong> som ble vedtatt som skolepolitisk pr<strong>og</strong>ram I Sabra Tours har vi spesialisert oss på<br />
av landsmøtet i 2002, formulerte en skolekritikk som i turpr<strong>og</strong>ram etter- for skole- <strong>og</strong> studieturer<br />
hånd stadig bekreftes av forskningsrapporter. Dessverre kan<br />
vi si at vi hadde rett: Mye har gått galt i skolen. I det Våre kom- mest populære reisemål er:<br />
mende tiåret må landets skolebyråkrati – pedokratiet – over London, Brighton, Bournemouth, York <strong>og</strong> Whitley Bay<br />
bevises om at de må trekke konsekvensene av rapportene Edinburgh <strong>og</strong> Aberdeen Dublin <strong>og</strong> Galway<br />
om manglende faglig fokus i skolen. Slik kan man sikre Paris at Roma, Firenze <strong>og</strong> Garda Praha<br />
fundamentet i utdanningspolitikken, skolen, gjør det mulig Budapest å Tallinn Island Israel USA<br />
snakke om kvalitet i høyere utdanning <strong>og</strong> dermed <strong>og</strong>så i forskning<br />
<strong>og</strong> kunnskapskrevende næringsliv. Hovedutfordringen ligger Ta kontakt med Rolf eller Asbjørn på<br />
i å få det norske samfunnet til virkelig å verdsette høyere telefon 69 83 30 80, faks 69 83 30 81<br />
utdanning. Hvis ikke, blir alt snakk om kunnskapssamfunnet eller e-post: sabratours@sabratours.no.<br />
tomprat. Verdien av noe kjennetegnes ved forskjell. Dersom<br />
det ikke gjør noen forskjell – økonomisk, sosialt, faglig – om<br />
man har en utdanning eller ikke, er utdanningen verdiløs.<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> var i utgangspunktet – <strong>og</strong> er fortsatt – et<br />
opprør mot nedvurderingen av faglige kunnskaper <strong>og</strong> mot<br />
anti-intellektualismen i skolen <strong>og</strong> samfunnet. Derfor har<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> fra første stund hatt et åndsfrendskap med<br />
Akademikernes opprør. Sverre Strand skriver i sin artikkel at<br />
egne medlemmer ”så Akademikerne som uttrykk for en nødvendig<br />
revaluering av verdien av kunnskap <strong>og</strong> kompetanse”.<br />
Nynorsksenteret.no<br />
ressursar til bruk i nynorskopplæringa<br />
På vevsida til Nynorsksenteret nn du nynorskkurs, tekstar,<br />
tips <strong>og</strong> anna som kan vere til hjelp i nynorskopplæringa.<br />
No lanserer me dessutan vevsida nynorskbok.no, der de nn<br />
presentasjonar av nye nynorske barne- <strong>og</strong> ungdomsbøker.<br />
www.nynorsksenteret.no & www.nynorskbok.no<br />
Nynorsksenteret – Nasjonalt senter for nynorsk i opplæringa<br />
Fundamentet er lagt<br />
Ti år etter har vi fått både et Kunnskapsdepartement, en kunnskapsminister<br />
<strong>og</strong> et kunnskapsløft. Akademikere er imidlertid<br />
vel trente i tvil, <strong>og</strong> vi er forberedt på at opprøret vil måtte vare<br />
i enda 10 år. Men fundamentet er lagt, <strong>og</strong> det er all grunn til å<br />
gratulere med jubileet. Jeg gratulerer lektorlagsmedlemmene<br />
– <strong>og</strong> jeg gratulerer våre søsterorganisasjoner i Akademikerne –<br />
med et godt påbegynt opprør. Og ikke minst ser jeg grunn til å<br />
gratulere det norske samfunnet.<br />
Besøksadr: Torggt 3, 0181 Oslo<br />
Postadr: Pb. 8897 Youngstorget 0028 Oslo<br />
Tlf: 69 83 30 80 Fax: 69 83 30 81<br />
E-post: sabratours@sabratours.no<br />
Nytt, gratis blad om<br />
nynorskopplæring!<br />
Nynorsksenteret kjem no med fyrste<br />
nummeret av bladet Nynorskopplæring.<br />
Der nn du tips, informasjon <strong>og</strong><br />
inspirasjon til nynorskopplæringa i<br />
skulen. Vil du ha bladet gratis i posten<br />
når det kjem ut? Send eit e-brev til<br />
ror@hivolda.no. Hugs å sende med<br />
namnet ditt <strong>og</strong> adressa di!<br />
<strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07 5
Hilsen fra generalsekretæren<br />
6 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
Fra 200 til 2000<br />
– vi gjorde noe med det!<br />
Ofte når man er frustrert over egen arbeidssituasjon, misfornøyd med lønnsutviklingen <strong>og</strong> sin<br />
fagforenings innsats, beklager man seg overfor kollegaer. Da er den vanlige, litt fordomsfulle,<br />
oppfatningen at det er lite man kan gjøre. Noen ganger tar kollegaene til motmæle <strong>og</strong> sier at<br />
dersom man er misfornøyd, får man gjøre noe med det.<br />
En novemberdag i 1997 fikk jeg<br />
bekreftelse på at det var flere<br />
lektorer som ikke nøyde seg<br />
med å være passive i forhold til en<br />
situasjon de var misfornøyde med. I<br />
en nyhetssending på radioen ble det<br />
opplyst at <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> var dannet.<br />
Dermed var det klart at flere års<br />
misnøye med utviklingen i skolen,<br />
lektorenes lave lønnsnivå <strong>og</strong> undervisningspersonalets<br />
dominerende fagforening<br />
hadde resultert i at noen frustrerte<br />
ildsjeler valgte å gjøre noe med<br />
det. De var stolte, trosset alle fordommer<br />
<strong>og</strong> dystre spådommer <strong>og</strong> valgte å<br />
etablere et reelt fagforeningsalternativ<br />
for lektorer som var opptatt av faglig<br />
kvalitet <strong>og</strong> bedre lønnsutvikling for de<br />
høyest utdannede.<br />
Selv har jeg hatt gleden av å være involvert<br />
i <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>s vekst <strong>og</strong><br />
utvikling fra like etter årsskiftet 1998<br />
<strong>og</strong> frem til i dag, <strong>og</strong> jeg er svært takknemlig<br />
for det initiativet som ble tatt<br />
av ildsjelene for ti år siden. Utviklingen<br />
siden den gang har vært fantastisk.<br />
Selvsagt har vi møtt motbør, ikke<br />
minst da vi måtte gå flere rettsrunder<br />
med Lærerforbundet før vi vant retten<br />
til å bruke navnet <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>. Vi<br />
måtte <strong>og</strong>så bruke mange ressurser på<br />
arbeid både i formelle <strong>og</strong> uformelle<br />
kanaler for å bli tatt opp som medlem<br />
i Akademikerne. Et slikt medlemskap<br />
var helt nødvendig for å overleve som<br />
fagforening, <strong>og</strong> i mars 2001 lyktes vi.<br />
I dag er det all grunn til <strong>og</strong>så å gratulere<br />
Akademikerne med deres tiårsjubileum.<br />
Selv i den vanskelige tiden med navnestrid<br />
<strong>og</strong> arbeid for Akademiker-medlemskap<br />
var stoltheten <strong>og</strong> entusiasmen<br />
i organisasjonen til stede i fullt monn.<br />
Det kunne virke som om de som engasjerte<br />
seg i <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>, hadde<br />
drukket av ungdomskilden. Slik blir<br />
det når opprørsånden <strong>og</strong> kamp-gløden<br />
vekkes til live.<br />
Fra å være en fagforening med drøyt<br />
200 medlemmer uten forhandlingsrett,<br />
<strong>og</strong> dermed ingen formell innflytelse,<br />
har vi utviklet oss til en fullverdig fagforening<br />
som om kort tid passerer 2000<br />
medlemmer. Den sterke medlems-<br />
veksten skyldes <strong>og</strong>så at stadig flere<br />
akademisk utdannede yrkesutøvere<br />
utenfor skoleverket har valgt <strong>Norsk</strong><br />
<strong>Lektorlag</strong> som sin fagforening. Dette<br />
gir oss nye utfordringer, men <strong>og</strong>så flere<br />
ben å stå på. Totalt sett bidrar dette<br />
til å styrke foreningen, <strong>og</strong> det viser at<br />
vi er i ferd med å bli en fagforening<br />
for akademikere i mange yrker. Vi<br />
er nå en naturlig del av Akademikerfellesskapet,<br />
<strong>og</strong> en viktig premissleverandør<br />
for Akademikernes politikk,<br />
ikke minst når det gjelder utdanning<br />
<strong>og</strong> forskning.<br />
Denne utviklingen hadde ikke vært<br />
mulig uten utrettelig innsats fra tillitsvalgte<br />
på ulike nivåer. <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong><br />
har hele tiden hatt dyktige lokale<br />
tillitsvalgte, både på arbeidsplassnivå<br />
<strong>og</strong> på fylkeslagsnivå, <strong>og</strong> disse har ofte<br />
vært ”fyrtårn” som har skaffet organisasjonen<br />
flere nye medlemmer. Det<br />
står stor respekt av alt det frivillige arbeidet<br />
disse tillitsvalgte har lagt ned.<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>s positive utvikling er<br />
<strong>og</strong>så et resultat av arbeidet til dyktige<br />
sentrale tillitsvalgte, <strong>og</strong> vi har vært så<br />
heldige å ha hatt de rette personene på<br />
rett plass til rett tid. I dag er vi en fag-<br />
forening som<br />
vinner frem i<br />
mediene, <strong>og</strong><br />
som blir lyttet<br />
til. Journalister<br />
har oppdaget<br />
at <strong>Norsk</strong><br />
<strong>Lektorlag</strong>s<br />
vurderinger er<br />
verdt å lytte<br />
til i utdan- Otto Kristiansen<br />
ningspolitiske<br />
spørsmål. At vi tidlig fikk i stand gode<br />
<strong>og</strong> godt besøkte nettsider <strong>og</strong> et medlemsblad<br />
det står respekt av, har <strong>og</strong>så<br />
bidratt til at stadig flere har fått øynene<br />
opp for oss.<br />
I forbindelse med tiårsjubileet er det<br />
mange som fortjener en takk. Men<br />
takken går først <strong>og</strong> fremst til våre tillitsvalgte.<br />
De er fundamentet i organisasjonen<br />
<strong>og</strong> vår beste markedsføring.<br />
Vi takker <strong>og</strong>så Akademiker-fellesskapet,<br />
ikke minst de gode krefter som bidro<br />
til at medlemskapet ble en realitet.<br />
Som fagforening er vi avhengig av å<br />
ha gode medlemsfordeler, <strong>og</strong> her takker<br />
vi de samarbeidspartnerne som har<br />
bistått oss.<br />
Sist, men ikke minst, er det grunn til å<br />
takke det enkelte medlem for den tilliten<br />
vi har blitt vist. Vi skal <strong>og</strong>så i fremtiden<br />
bestrebe oss på å vise oss tilliten<br />
verdig, først <strong>og</strong> fremst ved å ta vare<br />
på stoltheten, fortsette arbeidet som<br />
medlemsnær fagforening <strong>og</strong> ved ikke<br />
å glemme hva som var bakgrunnen for<br />
opprøret for ti år siden. Vi vil fortsette<br />
”å gjøre noe med det”.<br />
Gratulerer med dagen!
Hilsen fra Akademikerne<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> er et skarpt<br />
talerør for akademikere<br />
Av Christl Kvam, leder i Akademikerne<br />
<strong>og</strong> Tove Storrødvann, generalsekretær i Akademikerne<br />
Både <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong><br />
(NLL) <strong>og</strong> Akademikerne<br />
fyller ti år i 2007.<br />
Akademikerne er den minste,<br />
men relativt sett hurtigst voksende<br />
av organisasjonene i arbeidslivet.<br />
Vi pleier å si at vi er små,<br />
men har en stor framtid. Vi mener<br />
dette er <strong>og</strong>så er situasjonen <strong>og</strong>så<br />
for NLL.<br />
Akademikerne er organisert som<br />
en nettverksorganisasjon hvor<br />
summen av medlemsforeningenes<br />
aktiviteter er Akademikerne.<br />
Gjennom aktiv bruk av nettverk<br />
vil man få ut synergier i organisasjonen<br />
som er til det beste for<br />
alle. På denne måten skapes arenaer<br />
for å markere seg ytterligere<br />
på egenhånd. Fra medlemskapet<br />
i Akademikerne i 2001 har NLLs<br />
profilerte fokus på skolepolitikk<br />
gitt oss mer helhetlige perspektiver<br />
på vår rolle som samfunnsaktør.<br />
Akademikerne er opptatt av et<br />
dynamisk arbeidsliv. En kvalitativ<br />
god skole er en forutsetning for at<br />
vi skal lykkes som kunnskapsnasjon.<br />
Hvis ikke samfunnet klarer<br />
å utdanne kvalifisert arbeidskraft,<br />
er alt snakk om Kunnskapsløftet<br />
<strong>og</strong> om kvalitet i skolen bare tomt<br />
prat. Sammen med NLL <strong>og</strong> våre<br />
øvrige medlemsforeninger er<br />
en av våre fremste oppgaver å<br />
bidra til at skolen er en attraktiv<br />
arbeidsplass. Vi ønsker mobilitet<br />
i arbeidslivet generelt <strong>og</strong> i skolen<br />
spesielt. Skolen trenger erfaring<br />
fra andre sektorer – <strong>og</strong> andre<br />
sektorer trenger erfaringen fra<br />
skolen. Derfor er Akademikerne<br />
opptatt av å skape mekanismer<br />
som gjør det lettere for skolen å<br />
utveksle kompetanse med både<br />
privat sektor <strong>og</strong> annen offentlig<br />
virksomhet.<br />
I vår hilsen til NLL i forbindelse<br />
med foreningens markering<br />
av femårsjubileet for medlemskap<br />
i Akademikerne, oppfordret<br />
vi foreningen til å vurdere<br />
å skifte navn til <strong>Norsk</strong> Lektor-<br />
<strong>og</strong> Akademikerforening. Selv<br />
om NLL ble dannet av lektorer<br />
som mente det var behov for<br />
en egen fagforening for å sikre<br />
lektorenes interesser, diskuterte<br />
foreningen allerede ved dannelsen<br />
muligheten for å organisere<br />
arbeidstakere fra andre sektorer.<br />
Med sitt engasjement <strong>og</strong> evne til<br />
nytenkning har allerede NLL tatt<br />
skritt i denne retningen. Det har<br />
de <strong>og</strong>så gjort ved å ta opp Oslofilharmonikerne<br />
som medlemmer.<br />
Dette er etter vår mening<br />
en spennende <strong>og</strong> riktig utvikling.<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> kan bli et naturlig<br />
organisasjonsvalg for huma-<br />
Christl Kvam Tove Storrødvann<br />
nister <strong>og</strong> realister i andre sektorer<br />
enn skolen, grupper som i dag<br />
ikke har en egen forening å gå til<br />
innenfor Akademikersystemet.<br />
Og skal vi få til en større grad<br />
av kompetansemobilitet blant<br />
undervisningspersonell, er det<br />
nødvendig <strong>og</strong>så å tenke bredere<br />
om rekrutteringen i foreningene.<br />
Med alle de nye masterne som<br />
utdannes, må alle medlemsforeningene<br />
ta en runde med seg selv<br />
om medlemsgrunnlag <strong>og</strong> opptakskriterier.<br />
Vi er stolte av, <strong>og</strong> glade for, å<br />
ha NLL som medlemsforening<br />
i Akademikerne. NLLs tilpasningsevne<br />
<strong>og</strong> vilje til å finne<br />
løsninger er i denne sammenheng<br />
en markant pådriver for<br />
Akademikerpolitikk. Gode løsninger<br />
for NLL er gode løsninger<br />
for Akademikerne <strong>og</strong> omvendt.<br />
Gratulerer med 10-årsjubileet!<br />
<strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07 7
Gjest i<br />
8 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
Fugl Føniks 10 år<br />
Av professor Arild Tjeldvoll<br />
I egyptisk mytol<strong>og</strong>i er fuglen Føniks et fabeldyr som symboliserer gjenfødelsen <strong>og</strong> livet etter<br />
døden. Den mister fjærprakten, dør <strong>og</strong> gjenoppstår så fra asken i ny glans. Føniksmyten faller<br />
naturlig i tanken ved <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>s 10-årsjubileum, skriver professor Arild Tjeldvoll i sin<br />
hilsen til <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>.<br />
Sterkere vinger<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> ble født i 1939,<br />
døde i 1982, gjenoppstod i 1997<br />
<strong>og</strong> har i dag sterkere vinger enn<br />
da jeg ble medlem <strong>nr</strong>. to ved<br />
Vardø ungdomsskole i august<br />
1966. Etter at realskolen var blitt<br />
til ungdomsskole, ble det færre<br />
lektorlagsmedlemmer. Lærerlaget<br />
<strong>og</strong> <strong>Lektorlag</strong>et konkurrerte om å<br />
verve nyankomne lærere. Med<br />
min utdanning fra universitetet<br />
var det lett for lektor i tysk,<br />
fru Sjøstedt, å sikre meg for<br />
<strong>Lektorlag</strong>et.<br />
Det tok atskillige år <strong>og</strong> skolehistoriske<br />
studier før jeg skjønte<br />
hvilken kulturtradisjon jeg<br />
som NLL-medlem var del av.<br />
Organisasjonen videreførte<br />
universitetets akademiske verdier,<br />
tankegang <strong>og</strong> arbeidsmåte<br />
til det som den gang het realskole<br />
<strong>og</strong> gymnas. Kandidater fra<br />
Universitetet i Oslo som ønsket<br />
å være lærere i ”den høgre skolen”,<br />
stiftet i 1892 Filol<strong>og</strong>enes<br />
<strong>og</strong> Realistenes Landsforening. I<br />
1939 skiftet foreningen navn, til<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>, samme år som<br />
jeg ble født.<br />
Professor Arild Tjeldvoll<br />
Utnevnt av Kongen i Statsråd<br />
Tretten år gammel ble jeg elev<br />
ved Lødingen kommunale realskole,<br />
<strong>og</strong> møtte lektorlagsmedlemmer<br />
som mine lærere. De<br />
aller fleste var lektorer, med sekssju<br />
års universitetsutdanning <strong>og</strong><br />
utnevnt av Kongen i Statsråd.<br />
Fredagskveldene kunne vi på radio<br />
høre ”Nytt fra Statsråd”, <strong>og</strong> få vite<br />
hvem Kongen hadde utnevnt til<br />
lektorer, det vil si – til embetsmenn,<br />
som ikke kunne avsettes<br />
uten etter lov <strong>og</strong> dom. Aller best<br />
husker jeg lektor Schilvold. Han<br />
hadde hovedfag i norsk <strong>og</strong> underviste<br />
<strong>og</strong>så i ge<strong>og</strong>rafi, historie <strong>og</strong><br />
samfunnsfag. Hans faglige innsikt<br />
<strong>og</strong> autoritet, sikre formidling <strong>og</strong><br />
klare forventninger til oss gjorde<br />
timene hans til en faglig fornøyelse.<br />
Nåvel, klassen var ikke<br />
”sammenholdt”. Den bestod av de<br />
mest skoleinteresserte elevene fra<br />
7. klasse i folkeskolen, som med<br />
støtte fra særlig motiverte foreldre<br />
hadde søkt, <strong>og</strong> konkurrert,<br />
om å komme inn på realskolen.<br />
Det måtte betales skolepenger, kr.<br />
30 pr måned. Flinke elever med<br />
dårlig familieøkonomi kunne få<br />
friplass.<br />
Allmenndanning<br />
Lektor Schilvold <strong>og</strong> hans kollegaer<br />
gav oss grunnleggende selvtillit.<br />
Vi respekterte dem. Fordi de<br />
kunne, trodde vi på dem når de<br />
gav oss tilbakemelding. Lektor<br />
Schilvold tilførte oss mer enn<br />
dybdekunnskap i ge<strong>og</strong>rafi <strong>og</strong> historie.<br />
Han gav oss allmenndanning<br />
<strong>og</strong> fikk oss til å forstå at kunnskap<br />
er det viktigste maktmiddel<br />
for frigjøring fra undertrykkelse,
for individet, <strong>og</strong> for kollektivet, samt<br />
avgjørende forutsetning for større etisk<br />
bevissthet. Mine realskolelektorer skapte<br />
i tidlig etterkrigstid en kvalitetsskole i<br />
utkant-Norge. En slik skole må en i dag<br />
til britiske ”elite public schools” for å<br />
finne parallell til.<br />
I slutten av 1960-årene var lektorlagsmedlemmene<br />
meget skeptiske til reformene<br />
som skulle samordne allmennfaglige<br />
<strong>og</strong> praktiske linjer, først i det som<br />
ble kalt ungdomsskolen, <strong>og</strong> senere <strong>og</strong>så<br />
i videregående skole. I mai 1967 satte<br />
lærerstaben ved Vardø ungdomsskole<br />
i gang en landsaksjon mot at den nye<br />
loven (1969-loven) skulle igangsettes<br />
for tidlig. Det ble hevdet at den ikke<br />
var forberedt godt nok, <strong>og</strong> at skolekvaliteten<br />
for mange elever ville bli redusert.<br />
Kampanjeannonsen i Dagbladet<br />
gav voldsom respons, særlig fra lærerne<br />
i realskolen, <strong>og</strong> lektorlagsmedlemmer<br />
generelt. Det fantes jo fortsatt mange<br />
av dem.<br />
Langsiktig politisk strev<br />
De nye skolelovene var resultat av et<br />
langsiktig politisk strev for å utviske<br />
tre typer ”klasseskiller”: mellom lærerskole-<br />
<strong>og</strong> universitetsutdannede lærere,<br />
mellom allmennfag <strong>og</strong> praktiske fag <strong>og</strong><br />
mellom elever med høyst ulike forutsetninger<br />
for ”kunnskapsskolen”. Da<br />
Arbeiderpartiet gikk over fra klasseparti<br />
til folkeparti i begynnelsen av 1930-<br />
årene, ble skoleverket sett på som primært<br />
strategisk instrument for å effektivt<br />
oppheve klasseskillene. Visjonen<br />
var prisverdig. Dessverre gikk barnet ut<br />
med badevannet. Utdanningsbyråkratiet<br />
<strong>og</strong> tunge fagforeninger ble vinnerne.<br />
Taperne ble kunnskapen <strong>og</strong> særlig de<br />
sosialt underprivilegerte som trengte<br />
kunnskapen aller mest, for sin egen<br />
frigjøring.<br />
Som refleks av strukturreformene fulgte<br />
en bølge av fagforeningsfusjoner. De nye<br />
skolestrukturene skapte ny l<strong>og</strong>ikk hos<br />
politikere <strong>og</strong> fagforeningsaktivister om<br />
hva som ville være funksjonell fagforening<br />
i en enhetsskole som omfattet både<br />
grunn- <strong>og</strong> videregående trinn. Først følte<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> seg presset til å skifte<br />
navn til <strong>Norsk</strong> Undervisningsforbund<br />
(NUFO) i 1982. <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> var<br />
historie. Trodde man. Navneendringen<br />
kom ikke minst som følge av den økende<br />
overvekt av adjunkter i organisasjonen.<br />
”Lektor” virket da noe unaturlig.<br />
Fusjon med et nødskrik<br />
Ledelsen i NUFO tenkte imidlertid i<br />
større baner. I 1993 fusjonerte NUFO<br />
med <strong>Norsk</strong> Spesiallærerlag, Norges<br />
Handelslærerlag <strong>og</strong> <strong>Norsk</strong> Faglærerlag.<br />
Det var så vidt det lyktes. Blant lektorene<br />
var det stort flertall mot, <strong>og</strong><br />
fusjonen lyktes med et nødskrik, kun<br />
51 % av medlemsmassen totalt var for.<br />
Den fusjonerte størrelsen fikk navnet<br />
Lærerforbundet – av mange kritikere<br />
betegnet som en ”faglig bastard”. En forståelig<br />
betegnelse når en tenker på hvor<br />
utrolig varierte syn på kunnskap, læring<br />
<strong>og</strong> elever som her var presset sammen.<br />
Som matnyttig lønnsforhandler overfor<br />
staten var imidlertid Lærerforbundet en<br />
muskelbunt. Det felles matnyttige var<br />
fellesnevneren, ikke det faglige. Sett<br />
fra nåtiden ble fusjonsbølgen avsluttet i<br />
2002, da Lærerforbundet gikk sammen<br />
med <strong>Norsk</strong> Lærerlag, <strong>og</strong> giganten<br />
Utdanningsforbundet var et faktum.<br />
Under den tilsynelatende vellykte<br />
fusjonsoverflaten ulmet det. Blant lektorene.<br />
De faglig-kulturelle røtter fra<br />
Filol<strong>og</strong>enes <strong>og</strong> Realistenes Lands-<br />
forening <strong>og</strong> <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> hadde ikke<br />
fusjonene klart å skjære over. Samtidig<br />
med opprettelsen av Lærerforbundet i<br />
1993 ble det lagt et organisatorisk Fugl<br />
Føniks egg. Redet var Ås videregående<br />
skole i Akershus. Atten lektorer<br />
nektet å være med på fusjonsferden,<br />
<strong>og</strong> stiftet ULF (Universitetsutdannede<br />
Læreres Forening). Leder var Else Alvik.<br />
Rugetiden tok fire år. I 1997 lettet Fugl<br />
Føniks fra bakken. <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> var<br />
tilbake på fagforeningsarenaen, for igjen<br />
å sørge for at forskningsbaserte kunnskaper<br />
<strong>og</strong> metoder ble holdt i hevd i<br />
norsk skole.<br />
Flygeferden for den unge fuglen var<br />
imidlertid enda farefull. Goliatmotstanderen,<br />
Lærerforbundet, aktet ikke<br />
å tillate David livets rett. Det ble hevdet<br />
at retten til navnet <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong><br />
tilhørte fusjonsvinneren. Konklusjonen<br />
i sak 059/1999 fra Pressens faglige<br />
utvalg illustrerer striden. Her dømmes<br />
bladet Skolefokus/Lærerforbundet for å<br />
ha nektet NLL-lederen tilsvar på usaklig<br />
kritikk fra Lærerforbundets leder.<br />
Striden om navnet <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong><br />
endte i retten. NLL vant. Den symbolske<br />
<strong>og</strong> faglig-politiske betydningen av<br />
denne seieren for norsk skole kan knapt<br />
overvurderes. Det er naturligvis <strong>og</strong>så, så<br />
pass mange år senere, vanskelig å forestille<br />
seg hvor tøff gje<strong>nr</strong>eisningskampen<br />
var. Debattene, Pressens faglige utvalg,<br />
rettsaken <strong>og</strong> motstanderens enorme ressursmakt<br />
gjør det nesten uvirkelig at<br />
seieren kunne vinnes. I tråd med NLLs<br />
<strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07 9
”ethos” er det nærliggende å tenke at<br />
lektorgeriljaen var personer med både<br />
tung fagkunnskap, faglig-etisk engasjement<br />
<strong>og</strong> strategisk klokskap. Derfor<br />
vant David over Goliat.<br />
Allmennfaglige vaktbikkjer<br />
At SV i 2005 døpte utdanningsministeren<br />
til ”kunnskapsminister” <strong>og</strong> våren<br />
2007 legger om sine skolepolitiske målsettinger<br />
180 grader, kan meget vel<br />
tenkes å ha atskillig med NLL å gjøre.<br />
Under det forfallet som utviklet seg i<br />
norsk skole fra ca. 1970, med dårligere<br />
kunnskaper, mindre trivsel <strong>og</strong> verre oppførsel,<br />
tok lektorene kunnskapsansvar.<br />
Mer enn noen annen fagforening har<br />
lektorene, i tillegg til å kjempe for berettiget<br />
lønn til sine medlemmer, fremfor<br />
alt, blitt insisterende allmennfaglige<br />
vaktbikkjer. De har bidratt sterkt til å<br />
gje<strong>nr</strong>eise den norske kunnskapsskolen.<br />
NLL er én vesentlig grunn til SVs dramatiske<br />
linjeskift – en milepæl i norsk<br />
skolehistorie.<br />
Positiv sammenheng<br />
Lite kunnskap <strong>og</strong> mykje<br />
motløyse<br />
”Å få avskaffa matematikken er no like viktig som<br />
det i si tid var å få avskaffa latinen som skulefag. Den<br />
abstrakte matematikken, mellom anna i algebra, skaper<br />
for dei fleste lite kunnskap <strong>og</strong> mykje motløyse.”<br />
Professor Edvard Befring i Dag <strong>og</strong> Tid 24.08.2002<br />
10 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
Det spennende som nå gjenstår å se, er<br />
om den rødgrønne regjeringen forstår<br />
hvilke midler som skal til for å gje<strong>nr</strong>eise<br />
kunnskapsskolen, samt om det er politisk<br />
vilje <strong>og</strong> evne til stede. Det kan være<br />
grunn til tvil. Det er slett ikke sikkert at<br />
tankegang <strong>og</strong> verdier i utdanningsbyråkratiet<br />
<strong>og</strong> den tyngste fagforeningen har<br />
endret seg. Den samlede norske antikunnskapsskolelobbyen<br />
er fortsatt sterk<br />
<strong>og</strong> har stor politisk innflytelse.<br />
Lektorkremen<br />
To tiltak må komme samtidig.<br />
Rekrutteringen til lærerutdanningen ved<br />
universiteter <strong>og</strong> høyskoler må baseres<br />
på slike kriterier at det er den faglige<br />
kremen fra videregående skole som tar<br />
lektorutdanning. Parallelt må det føres<br />
en lønnspolitikk som sikrer at ”lektorkremen”<br />
blir i skolen over tid. Det betyr<br />
at lønningene må være bedre enn i det<br />
mest attraktive næringslivet. Det er den<br />
faglige kvaliteten i skolen som sikrer<br />
nasjonen internasjonal økonomisk konkurransedyktighet<br />
i fremtiden. Derfor<br />
er bare den aller beste ”lærerhumankapitalen”<br />
god nok for skoleverket. Slike<br />
lærere vil samtidig sørge for optimal<br />
kvalifisering <strong>og</strong> danning av enkelt-<br />
eleven, samme hvilken sosioøkonomisk<br />
bakgrunn hun har. Det kalles rettferdighet.<br />
For lektorer bør det være rikelig<br />
mulighet for en type etter-/videreutdanning<br />
som gjør at lektorer med doktorgrad<br />
ikke blir noe uvanlig i norsk skole.<br />
Lys fremtid<br />
Den aktuelle utdanningspolitiske situasjonen<br />
gjør det ekstra gledelig å feire<br />
10-årsdagen for nye <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>.<br />
Selv lukker jeg øynene for de 15 ”døde”<br />
årene, <strong>og</strong> nyter egentlig lagets 68-årsdag<br />
i år. Samtidig er jeg meget klar over at<br />
uten lektorgeriljaen mellom 1993 <strong>og</strong><br />
1997 ville det ikke vært noe som helst å<br />
feire i år. Fremtiden er imidlertid lys <strong>og</strong><br />
langsiktig. Ifølge sagnet lever Føniks i<br />
mellom 500 <strong>og</strong> 1000 år.<br />
Gratulerer med jubileet, <strong>Norsk</strong><br />
<strong>Lektorlag</strong>!<br />
”<br />
Mer problembasert læring<br />
”Departementet har lenge ønsket mer prosjektarbeid,<br />
mindre tavleundervisning <strong>og</strong> mer problembasert læring.<br />
Elevene skal i større grad arbeide selvstendig <strong>og</strong> i grupper<br />
med problemstillinger de selv har utviklet. Lærerne blir mer<br />
en veileder enn en foreleser.”<br />
”Et hovedfag betyr mye for kvaliteten på undervisningen i videregående skole. En undersøkelse som ble foretatt av<br />
Høgskolen i Buskerud <strong>og</strong> offentliggjort i 1999, viste at det er en klar <strong>og</strong> positiv sammenheng mellom lærernes kompetansenivå<br />
<strong>og</strong> elevenes prestasjoner. Hovedfaget gir en kompetanse som en vanskelig kan få på noen annen måte innenfor et<br />
utdanningssystem.”<br />
Rektor Asbjørn Lind i Dagbladet 20.10.2000<br />
Ekspedisjonssjef Ole Briseid i Aftenposten 05.07.2001
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> 1997 - 2007<br />
Opprøret startet i Ås<br />
Svein Magne Sirnes<br />
lektorbladet@norsklektorlag.no<br />
I 1993 fusjonerte NUFO, <strong>Norsk</strong> Faglærerlag, Norges Handelslærerlag <strong>og</strong> <strong>Norsk</strong> Spesiallærerlag<br />
<strong>og</strong> stiftet Lærerforbundet. Dannelsen av Lærerforbundet provoserte kritikere i NUFO, som følte<br />
seg fullstendig overkjørt. Med enda et navneskifte var nok blitt nok, syntes de. Opprøret kom i<br />
Ås i Akershus. Hvorfor akkurat i Ås?<br />
En teori er at det kan ha<br />
sammenheng med at Ås<br />
kan kalles Norges minst<br />
kjente universitetsby. Tettstedet<br />
ved Østfoldbanen har lange akademiske<br />
tradisjoner. Ås fikk eget<br />
gymnas først i 1976, men Ås kommunale<br />
høiere almenskole (som<br />
var middelskole <strong>og</strong> senere realskole)<br />
ble etablert allerede i 1916<br />
i det som var landbruksakademikernes<br />
hovedstad. Kanskje følte<br />
akademikerne i Ås i særlig stor<br />
grad pusten fra yrkeslærerne i<br />
nakken da den kombinerte videregående<br />
skolen ekspanderte?<br />
Ås videregående skole ble etter<br />
hvert en stor kombinert videregående<br />
skole med engasjerte lærere.<br />
På forsommeren 1993 stiftet noen<br />
av dem Universitetsutdannede<br />
Læreres Forening (ULF) med<br />
Else Alvik som første leder. Hun<br />
måtte ganske raskt trekke seg som<br />
leder på grunn av sykdom, men<br />
var senere i åtte år sentralstyremedlem<br />
i <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>, hvor<br />
hun la ned en betydelig uegennyttig<br />
innsats. I 2006 ble hun på<br />
landsmøtet i <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> i<br />
Trondheim valgt til lagets første<br />
æresmedlem.<br />
Ås-opprøret forplantet seg til noen<br />
andre skoler, men det ble med<br />
spredte medlemmer.<br />
ULF var ikke med i noen hovedsammenslutning,<br />
<strong>og</strong> den var ikke<br />
en ren lektorforening. Selv kalte<br />
den seg en interesseorganisasjon,<br />
der såkalt dobbeltmedlemskap<br />
var fullt ut akseptabelt. Målet var<br />
imidlertid å bli en vanlig fagforening<br />
straks en ny hovedsammenslutning<br />
kom.<br />
Det er flere grunner til at den aldri<br />
fikk mer enn 3-400 medlemmer.<br />
For det første var forkortelsen<br />
ULF ikke god. Man ble en ULF-er<br />
<strong>og</strong> fikk et slags kallenavn. Så var<br />
det etter manges mening uheldig<br />
at ULF utgav et medlemsblad som<br />
kunne virke sært, <strong>og</strong> som utvilsomt<br />
ødela for foreningen. Mange<br />
sa rett ut at det var på grunn av<br />
medlemsbladet de holdt seg unna<br />
ULF. Men uten ULF hadde det<br />
ikke vært noe <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> i<br />
dag. ULF er det første opprøret<br />
som den store organisasjonen ikke<br />
klarte å knuse.<br />
1892: Filol<strong>og</strong>enes <strong>og</strong> Realistenes Landsforening stiftes<br />
1939: Filol<strong>og</strong>enes <strong>og</strong> Realistenes Landsforening endrer navn til <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong><br />
1947: <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> endrer medlemsparagrafen <strong>og</strong> åpner døra for lærere i praktiske fag i den<br />
høyere skole<br />
1977: Ny endring av <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>s medlemsparagraf, slik at alt pedag<strong>og</strong>isk personale fra <strong>og</strong> med<br />
grunnskolens ungdomstrinn kan bli medlemmer<br />
1983: <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> endrer navn til <strong>Norsk</strong> Undervisningsforbund (NUFO)<br />
1986: Ny endring av medlemsparagrafen: lærere på grunnskolens barnetrinn kan bli medlemmer<br />
1993: NUFO fusjonerer med <strong>Norsk</strong> Faglærerlag, Norges Handelslærerlag <strong>og</strong> <strong>Norsk</strong> Spesiallærerlag<br />
<strong>og</strong> etablerer Lærerforbundet<br />
1993: Universitetsutdannede Læreres Forening (ULF) etableres<br />
1997: <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> etableres<br />
<strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07 11
Ordet ”lektor” skulle ut av språket<br />
Av Else Alvik<br />
På Ås videregående skole nådde frustrasjonen<br />
over den negative utviklingen<br />
av den universitetsforberedende<br />
utdanningen i Norge et klimaks høsten<br />
1992. NUFO hadde vedtatt fusjon<br />
med <strong>Norsk</strong> Faglærerlag, Norges<br />
Handelslærerlag <strong>og</strong> Spesiallærerlaget<br />
til tross for at uravstemningen hadde<br />
gitt solid flertall mot fusjon blant<br />
lektorene ved de allmennfaglige studieretninger<br />
på landets videregående<br />
skoler.<br />
Nedbygging av den faglige<br />
kvaliteten<br />
Vi anså dette som enda et ledd i nedbyggingen<br />
av den faglige kvaliteten i<br />
den universitetsforberedende utdanningen<br />
i Norge. Denne utviklingen<br />
hadde pågått kontinuerlig siden avviklingen<br />
av realskolen <strong>og</strong> innføringen av<br />
ungdomsskolen fra slutten av 50-tallet,<br />
<strong>og</strong> nådde aldersgruppen 16-19 år med<br />
full tyngde i <strong>og</strong> med innføring av Lov<br />
om videregående opplæring av 1975:<br />
Gymnaset, yrkesskolene <strong>og</strong> handelsskolene<br />
skulle avvikles <strong>og</strong> integreres<br />
i store sentrale videregående skoler<br />
med mange studieretninger. Lov om<br />
videregående opplæring hadde som<br />
hovedmål å eliminere skillet mellom<br />
praktisk <strong>og</strong> teoretisk utdanning, begge<br />
skulle ha samme status <strong>og</strong> være likestilte<br />
på alle måter. Sosialdemokratiets<br />
– Endelig skjedde det noe!<br />
Da NUFO høsten 1992 vedtok fusjon<br />
med tre andre lærerorganisasjoner, var<br />
begeret fullt for mange av lektorene på<br />
Ås videregående skole.<br />
I begynnelsen av mai 1993 sendte Anne<br />
Marie Heegbarth <strong>og</strong> Else Alvik brev til<br />
alle lektorene <strong>og</strong> de universitetsutdannede<br />
adjunktene ved skolen <strong>og</strong> spurte<br />
12 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
skolepolitikk inneholdt ingen erkjennelse<br />
av at begge skoleslags status <strong>og</strong><br />
anseelse var avhengig av vektlegging<br />
av de fagene som var nødvendige <strong>og</strong><br />
relevante for den opplæring de var satt<br />
til å ivareta. Dette medførte svekkelse<br />
av både yrkesskolens <strong>og</strong> gymnasets<br />
egenart.<br />
Byråkrati <strong>og</strong> møtevirksomhet<br />
I de nye integrerte skolene tok etter<br />
hvert byråkrati <strong>og</strong> møtevirksomhet<br />
overhånd slik at det ikke lenger var<br />
plass til saker av faglig-pedag<strong>og</strong>isk<br />
art – organisatoriske <strong>og</strong> strukturelle<br />
problemer dominerte fullstendig.<br />
Sammenslåingen av Ås gymnas <strong>og</strong><br />
Ås yrkesskole til en mastodont av en<br />
videregående skole med seks studieretninger<br />
<strong>og</strong> 1200 elever var et faktum<br />
i 1978, <strong>og</strong> det viste seg snart at vi var<br />
inne i en ”rullende reform” som gjaldt<br />
struktur <strong>og</strong> pedag<strong>og</strong>ikk, hvor det faglige<br />
etter hvert ble sterkt skadelidende<br />
<strong>og</strong> lærerne etter hvert reformtrøtte.<br />
Betegnelsen ”lektor” skulle ut av<br />
språket<br />
Et av virkemidlene for å fremme harmoniseringen<br />
mellom studieretningene<br />
i de videregående skolene var å<br />
viske ut skillet mellom de ulike lærergruppene:<br />
Alle skulle kalles ”lærer”,<br />
betegnelsen ”lektor” skulle ut av språ-<br />
om de ville være med på et møte som<br />
skulle sondere stemningen for å danne<br />
en ny fagforening. Av rundt 40 aktuelle<br />
kolleger møtte nærmere 30 opp. Else<br />
Alvik ledet møtet, som var preget av forventning,<br />
lettelse <strong>og</strong> optimisme. Det ble<br />
vedtatt å arbeide videre med saken <strong>og</strong> ha<br />
jevnlige møter fram mot stiftelsesmøtet.<br />
Et felles utmeldingsbrev fra 18 NUFO-<br />
ket. Akademisk<br />
pregede ytringer<br />
i lærerråd var<br />
jåleri, <strong>og</strong> etter<br />
de opprørske<br />
70-årene var<br />
det heller ikke<br />
så unaturlig for<br />
Else Alvik<br />
politisk radikale<br />
lektorer å ”snobbe<br />
nedover” <strong>og</strong> kalle seg ”lærer”. Slik<br />
gikk det til at lektortittelen nesten ble<br />
glemt, at lektoridentiteten <strong>og</strong> lektorenes<br />
yrkesstolthet fikk seg en alvorlig<br />
knekk.<br />
Parallelt med den utviklingen opplevde<br />
vi store omveltninger i vår egen<br />
fagorganisasjon, <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>.<br />
Lektorer <strong>og</strong> universitetsutdannede<br />
adjunkter hadde levd side om side <strong>og</strong><br />
samarbeidet om høy faglig standard i<br />
gymnasene <strong>og</strong> i de tidligere realskolene.<br />
Etter hvert fikk imidlertid mange<br />
andre lærergrupper rett til å benytte<br />
stillingsbetegnelsen ”adjunkt”, <strong>og</strong> ved<br />
inngangen til 1980-årene representerte<br />
lektorene et relativt lite mindretall<br />
i <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>, med få sentrale<br />
tillitsvalgte. De toneangivende lærergruppene<br />
ønsket naturlig nok et navneskifte,<br />
<strong>og</strong> i 1982 ble navnet endret til<br />
<strong>Norsk</strong> Undervisningsforbund, NUFO.<br />
medlemmer ved Ås videregående skole<br />
ble overlevert Per Aahlin i Lektorenes<br />
hus den 27. mai <strong>og</strong> trykt i Skoleforum.<br />
Der framgikk det at disse 18 dannet<br />
”Sonderingsgruppen” sammen med tre<br />
tidligere utmeldte kolleger. Gruppen<br />
hadde valgt et interimsstyre med Else<br />
Alvik som leder. Med seg i styret hadde<br />
hun Anne Marie Heegbarth (nestleder),<br />
Odd Aarsand (kasserer) <strong>og</strong> Johan
Nedregård (styremedlem). Et tosiders<br />
brev som hadde overskriften ”Har du<br />
en fagorganisasjon som ivaretar dine<br />
interesser?”, ble sendt alle videregående<br />
skoler med allmennfaglig studieretning.<br />
Seks kontaktpersoner fordelte fylkene<br />
mellom seg. Initiativet ble omtalt i lokalavisene,<br />
<strong>og</strong> det ble gjort forsøk på å<br />
slippe til i landsdekkende medier.<br />
– Selve utmeldingen medførte at vi kastet<br />
vrak på det ”sikkerhetsnettet” som<br />
fagforeningstilhørighet gir, forteller Else<br />
Alvik. – Vi hadde ingen til å ivareta våre<br />
interesser verken lokalt eller sentralt, <strong>og</strong><br />
vi måtte selv sørge for private forsikringer,<br />
idet vi mistet de kollektive forsikringene<br />
ved utmeldingen. Men vi var<br />
entusiastiske <strong>og</strong> trodde på det prosjektet<br />
vi hadde gitt oss i kast med.<br />
Universitetsutdannede Læreres Forening,<br />
ULF, ble formelt stiftet 24. august 1993.<br />
Medlemmene av interimsstyret fortsatte i<br />
det ordinære styret, <strong>og</strong> sju ulike arbeidsgrupper<br />
ble oppnevnt.<br />
– En av hovedoppgavene høsten 1993<br />
var å verve medlemmer fra hele landet,<br />
<strong>og</strong> vi arbeidet iherdig med kontakt med<br />
de skolene vi hadde fått tilbakemelding<br />
fra. Ifølge formålsparagrafen skulle ULF<br />
”arbeide for de faglige, økonomiske,<br />
arbeidsmiljømessige, pedag<strong>og</strong>iske <strong>og</strong><br />
utdanningspolitiske interessene til medlemmene”.<br />
”Pedag<strong>og</strong>isk personale med<br />
minst lektor- eller adjunktkompetanse<br />
<strong>og</strong> med universitetsutdannelse i sine<br />
undervisningsfag” kunne bli medlemmer,<br />
forteller Else Alvik.<br />
– Vi hadde som mål å bli tatt opp som<br />
medlem av AF slik at vi fikk alle rettigheter<br />
som fagforening. Lærerforbundet<br />
satte imidlertid foten ned under henvisning<br />
til en vedtektsparagraf som sa at<br />
dersom en søker kunne oppfattes som en<br />
konkurrent til en eksisterende medlemsorganisasjon,<br />
hadde vedkommende organisasjon<br />
vetorett. Vi kontaktet deretter<br />
Forskerforbundet <strong>og</strong> møtte først positiv<br />
holdning til vårt forslag om ULF som<br />
en undergruppe, idet Forskerforbundet<br />
var å anse som en paraplyorganisasjon.<br />
Imidlertid ble søknaden avslått av styret,<br />
da vedtektene krevde ikke bare forsker-<br />
utdanning, men <strong>og</strong>så at medlemmene<br />
hadde forskerstillinger.<br />
Etter flere medlemsmøter ble det bestemt<br />
at foreningen ikke skulle søke om medlemskap<br />
i YS eller i LO.<br />
Akademikerne<br />
Høsten 1997 sprakk AF på en dramatisk<br />
måte. Det er skrevet en bok om AFs historie,<br />
men den forteller lite om det dramaet<br />
som utspilte seg i 1997. Samarbeidet i<br />
AF <strong>og</strong> forgjengeren Embetsmennenes<br />
Landsforbund (EL) hadde knaket før. I<br />
1972 var <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> en hårsbredd<br />
fra å melde seg ut av EL, uten å ha noe<br />
annet sted å gå.<br />
Det er bred enighet om at problemene<br />
i 1997 hang sammen med at organisasjonen<br />
var blitt for stor <strong>og</strong> sprikende,<br />
<strong>og</strong> at akademikerbegrepet begynte å bli<br />
utvannet. Legene følte at et sterkt sykepleierforbund<br />
pustet dem i nakken <strong>og</strong><br />
meldte seg ut av AF allerede våren 1996.<br />
Legeforeningen hadde ikke mer å hente<br />
der. Akademikerne ble så stiftet høsten<br />
1997, med Legeforeningen i en sentral<br />
posisjon. Den andre hoveddrivkraften<br />
var <strong>Norsk</strong>e Sivilingeniørers Forening<br />
(NIF) (nå Tekna).<br />
Det var fredag 17. oktober 1997 at<br />
Dagsrevyen kunne melde at fem av AFs<br />
medlemsorganisasjoner hadde brutt ut<br />
<strong>og</strong> dannet Akademikerne. Dagen etter,<br />
lørdag 18. oktober, startet ULF sitt årsmøte,<br />
<strong>og</strong> de frammøtte vedtok å forkaste<br />
dagsordenen <strong>og</strong> erstatte den med kun to<br />
poster: overgang fra interesseorganisasjon<br />
til fagforening <strong>og</strong> søknad om medlemskap<br />
i Akademikerne. Begge forslagene<br />
ble enstemmig vedtatt.<br />
Så fulgte et intenst arbeid for å få organisasjonen<br />
operativ som fagforening.<br />
Else Alvik <strong>og</strong> Olav Aarrestad hadde<br />
kontakt med Akademikernes leder Einar<br />
Madsen <strong>og</strong> Legeforeningens president<br />
Hans Petter Aarseth, <strong>og</strong> formell søknad<br />
om medlemskap ble sendt Akademikernes<br />
sekretariat allerede 22. oktober 1997.<br />
Søknaden ble imidlertid avslått med den<br />
begrunnelse at foreningen ikke hadde<br />
tilfredsstillende sekretariat.<br />
– Vi ble både skuffet <strong>og</strong> overrasket, for<br />
overfor styret hadde Hans Petter Aarseth<br />
bedyret at lektorene hørte naturlig<br />
hjemme i Akademikerne. Einar Madsen<br />
hadde sagt at ”lektorene er hjertelig<br />
velkommen i Akademikerne, da kan de<br />
overta NIFs skolegruppe som vi i NIF<br />
ikke klarer å få gjort noe for likevel”,<br />
sier Else Alvik.<br />
Dermed startet arbeidet med å bygge et<br />
bedre sekretariat, som like etter ble flyttet<br />
til en forretningsgård i Ås sentrum<br />
med adresse Raveien 2.<br />
Akademikerne innså helt fra starten av<br />
at familien ikke ville være komplett<br />
uten lektorene. Så mye hang ennå igjen<br />
av respekt for profesjonen. Men hvem<br />
skulle representere dem? Her så ULFerne<br />
i Ås sin sjanse. Men de måtte ha<br />
med flere fra hele landet. Og det var ikke<br />
plass til adjunktene. Med både lektorer<br />
<strong>og</strong> adjunkter kunne Akademikerne risikere<br />
å sitte med et nytt Lærerforbund.<br />
For noen solidaritetstenkende ULF-ere<br />
var det nok sårt at adjunktene ikke<br />
kunne være med på ferden videre. Det<br />
ble ikke lettere å akseptere da det ble<br />
kjent at flere av medlemsforeningene i<br />
Akademikerne huset medlemmer med<br />
langt kortere utdanning enn universitetsutdannede<br />
adjunkter hadde.<br />
En ny organisasjon for lektorer<br />
Høsten 1997 ble Truls Sevje kontaktet av<br />
Else Alvik <strong>og</strong> spurt om han var villig til å<br />
påta seg ledervervet i en ny organisasjon<br />
for lektorer.<br />
– Det sa jeg ganske kjapt ja til – så kjapt<br />
at Else gjentok spørsmålet, <strong>og</strong> jeg sa ja<br />
en gang til, forteller han.<br />
– Else visste at jeg tidligere hadde vært<br />
aktiv i AKP (m-l), <strong>og</strong> at jeg var cand. real.<br />
<strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07 13
Truls Egil Sevje (f. 1944) er Oslo-gutt som kom<br />
til verden på kvinnedagen 8. mars. Etter cand.<br />
real.-eksamen (matematikk hovedfag, fysikk <strong>og</strong><br />
sosialøkonomi) i 1972 begynte hans lange karriere<br />
i skolen. Sevje har praksis fra grunnskolens ungdomstrinn<br />
<strong>og</strong> videregående skole, men har <strong>og</strong>så vært<br />
innom Handelshøyskolen BI, Folkeuniversitetet <strong>og</strong> en<br />
ingeniørhøyskole. Fra 1992 til han nylig gikk av med<br />
pensjon, var han lektor ved Sandefjord videregående<br />
skole.<br />
med hovedfag i matematikk. Hun visste<br />
nok <strong>og</strong>så at jeg mente at lønnspolitikken<br />
i det gamle <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> <strong>og</strong> i hovedorganisasjonen<br />
laget tilhørte, var overmoden<br />
for slakt. Skikkelige lønnskrav<br />
ble ikke fremmet, ja, ledelsen visste ikke<br />
engang hvordan lønnsutviklingen hadde<br />
vært for medlemmene! Jeg oppdaget fort<br />
at lønnsstatistikk var nødvendig, <strong>og</strong> som<br />
den eneste som tok den siden alvorlig,<br />
ble jeg fort betraktet som ”kongen på<br />
haugen”. Spesielt husker jeg et møte om<br />
lønnspolitikk i Oslo <strong>Lektorlag</strong>. Det var<br />
meningen at lederen for hovedorganisasjonen<br />
AF skulle være motinnleder mot<br />
meg, men han ombestemte seg <strong>og</strong> sendte<br />
generalsekretæren i stedet. Etter mitt<br />
innlegg fikk generalsekretæren ordet<br />
<strong>og</strong> erklærte seg helt enig i alt jeg hadde<br />
sagt. Deretter holdt han sitt innlegg, som<br />
jeg ikke helt skjønte. Vi var ikke enige i<br />
det hele tatt, fortsetter Sevje.<br />
– Jeg gikk ut av NUFO en stund etter<br />
at Lærerforbundet ble dannet. Den nye<br />
organisasjonen ble sterkt preget av personer<br />
som betraktet tillitsverv som en<br />
del av den personlige karrieren, samtidig<br />
14 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
Else Wigen Berner fra R<strong>og</strong>aland spilte en sentral rolle<br />
da NLL ble etablert. Hun har vært fylkesleder i en<br />
årrekke <strong>og</strong> har bl.a. sittet i NLLs sentralstyre.<br />
som den gamle dugnadsånden forsvant<br />
sakte, men sikkert. Jeg søkte ly hos sivilingeniørene<br />
(NIF), <strong>og</strong> før det hadde jeg<br />
<strong>og</strong>så meldt meg inn i ULF, men var ikke<br />
på noen måte aktiv.<br />
Sevje forteller at han hadde inntrykk av<br />
at det over hele landet var utbredt misnøye<br />
med politikken til Lærerforbundet,<br />
hvor nesten alle lektorene var organisert.<br />
R<strong>og</strong>aland <strong>Lektorlag</strong><br />
Else Wigen Berner hadde sammen med<br />
en gruppe lektorer fra Stavanger <strong>og</strong><br />
Sandnes dannet R<strong>og</strong>aland <strong>Lektorlag</strong> i<br />
oktober 1997. Straks det ble kjent at<br />
sivilingeniørene <strong>og</strong> legene hadde brutt ut<br />
av AF <strong>og</strong> dannet Akademikerne, tok hun<br />
telefonisk kontakt med Einar Madsen,<br />
NIFs leder. Han spurte om hun var realist<br />
eller filol<strong>og</strong>. Var hun realist, kunne<br />
hun nemlig bli medlem hos ham. ”Nei,<br />
jeg er filol<strong>og</strong> med engelsk hovedfag,”<br />
var svaret hennes. ”Så vidt jeg vet er det<br />
noen lektorer ved Ås videregående skole<br />
som har dannet en forening for lektorer,”<br />
svarte Madsen. Det var på den måten<br />
hun fikk kontakt med bl.a. Else Alvik <strong>og</strong><br />
Truls Sevje.<br />
Foruten å være aktiv under etableringen<br />
av NLL gjorde Else Wigen Berner en<br />
enestående innsats i sitt hjemfylke da<br />
Arendalsgata 19 i Oslo der <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> ble stiftet.<br />
den nye organisasjonen endelig var en<br />
realitet. R<strong>og</strong>aland <strong>Lektorlag</strong> er <strong>og</strong> har<br />
vært blant NLLs aller sterkeste fylkeslag,<br />
noe som hun etter manges mening<br />
har mye av æren for. Hun la <strong>og</strong>så ned et<br />
betydelig arbeid som sentralstyremedlem<br />
i en årrekke.<br />
Møte i Arendalsgata 19 i Oslo<br />
Lørdag 22. november 1997 var det<br />
berammet styremøte i ULF i leiligheten<br />
til Oluf Danielsen i Arendalsgata 19<br />
på Sagene i Oslo. Det var enighet om<br />
å invitere Truls Sevje <strong>og</strong> Else Wigen<br />
Berner til dette møtet som gjester, <strong>og</strong> be<br />
dem redegjøre for sitt syn på hvordan et<br />
styre for en landsomfattende organisasjon<br />
måtte settes sammen.<br />
– Det ble et ganske tøft møte, forteller<br />
Truls Sevje. – Dersom det plutselig ble<br />
to lektorlag, ville muligens begge initiativene<br />
falle i fisk. Men hvordan skulle vi<br />
få ULF til å fatte en riktig beslutning?<br />
Flertallet satte heldigvis sin lit til oss <strong>og</strong><br />
ble med inn i <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>. Jeg ble<br />
valgt til leder av interimsstyret, med Else<br />
Wigen Berner som nestleder. Til kasserer<br />
ble valgt Oluf Danielsen. Øvrige<br />
styremedlemmer var Åge Sælid <strong>og</strong> Egil<br />
Sørensen.<br />
Else Wigen Berner sendte ut en pressemelding<br />
etter det historiske møtet,
<strong>og</strong> sannelig havnet den ikke på NRK<br />
tekst-tv. ”<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> er stiftet,” var<br />
overskriften på meldingen.<br />
– Det er naturlig å betrakte 22. november<br />
1997 som stiftelsesdato for <strong>Norsk</strong><br />
<strong>Lektorlag</strong>, til tross for at årsmøtet i ULF<br />
på Lysebu i oktober samme år fattet et<br />
vedtak om å bli regulær fagforening <strong>og</strong><br />
gjøre bruk av navnet ”<strong>Lektorlag</strong>et”, sier<br />
Else Alvik.<br />
ULF-styret fortsatte sin virksomhet<br />
med Olav Aarrestad som leder <strong>og</strong> med<br />
Oluf Danielsen, Egil Sørensen <strong>og</strong> Åge<br />
Sælid som styremedlemmer <strong>og</strong>så etter<br />
dette historiske møtet hjemme hos Oluf<br />
Danielsen. Det var imidlertid enighet i<br />
ledelsen om at foreningen skulle være<br />
passiv <strong>og</strong> inntil videre holde seg som en<br />
reserve i bakgrunnen.<br />
Senere vedtok styret i ULF å overføre<br />
en del kontorutstyr <strong>og</strong> en mobiltelefon<br />
til <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>. I tillegg ble det<br />
bestemt at et rentefritt lån på 10 000 kroner<br />
skulle overdras NLL når medlemskap<br />
i Akademikerne var en realitet.<br />
Idealisme <strong>og</strong> dugnadsiver<br />
– Oppstarten bar sterkt preg av gammeldags<br />
idealisme <strong>og</strong> dugnadsiver. Mange<br />
av oss var tidligere 68-ere <strong>og</strong> hadde ballast<br />
som kom vel med da en ny fagforening<br />
skulle etableres på dugnadsbasis,<br />
sier Truls Sevje. – Arbeidet viste seg å<br />
bli tidkrevende <strong>og</strong> strevsomt. Men selv<br />
om vi hadde full jobb i skolen, klarte<br />
vi å starte en fagforening som fikk alle<br />
rettigheter. Det er lenge siden det sist ble<br />
startet en vellykket fagforening med et<br />
tilnærmet null i utgangspunkt, <strong>og</strong> det er<br />
ikke selvsagt at det vil skje igjen.<br />
Reaksjon fra Lærerforbundet<br />
Lærerforbundet tok ikke nyheten om<br />
stiftelsen av <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> med godt<br />
humør – <strong>og</strong> reagerte med å sende et brev<br />
til Truls Sevje, der han ble bedt om slutte<br />
å bruke navnet <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> på den<br />
nye organisasjonen.<br />
– Brevet ble sendt til meg som privatperson<br />
<strong>og</strong> til min hjemmeadresse. Jeg<br />
gjorde i et svar oppmerksom på at ingen<br />
medlemmer av styret i <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong><br />
15 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 4-07<br />
Norum Hotel<br />
drev privat saksbehandling <strong>og</strong> bad daværende<br />
leder Anders Folkestad om å sende<br />
brevet til <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> med adresse<br />
Ås. Det ble faktisk gjort. Vi brydde oss<br />
selvfølgelig ikke om det trusselbrevet.<br />
Striden med Lærerforbundet gav oss for<br />
øvrig mange gode øyeblikk, både saklige<br />
<strong>og</strong> oppbyggelige.<br />
Else Berner <strong>og</strong> Truls Sevje hadde en<br />
periode dobbeltmedlemskap i fagforeninger:<br />
Wigen Berner i Lærerforbundet<br />
<strong>og</strong> Sevje i NIF (sivilingeniørene). Else<br />
Wigen Berner fikk æren av å bli ekskludert<br />
av Lærerforbundet, mens Truls<br />
Sevje ble bedt av NIF om å si opp sitt<br />
medlemskap.<br />
– Det er ikke mange, om noen, som er<br />
ekskludert fra Lærerforbundet. Hun ville<br />
selvfølgelig ha gått ut av Lærerforbundet<br />
med tiden, sier Sevje. For lederen av den<br />
foreningen var det åpenbart maktpåliggende<br />
å demonstrere hva som sømmet seg.<br />
En ansatt i Lærerforbundet registrerte<br />
navnet <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> som enkeltmannsforetak.<br />
Tegn tydet altså på at<br />
navnet <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> kunne bli et<br />
stridsemne. Og strid ble det til gagns.<br />
NLLs konstituerende landsmøte på<br />
Norum Hotel<br />
Interimsstyret i <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> innkalte<br />
til konstituerende landsmøte på<br />
Norum Hotel i Bygdøy allé i Oslo lørdag<br />
18. april 1998.<br />
Norum Hotel var den gang preget av fordums<br />
storhet på Oslos beste vestkant, <strong>og</strong><br />
noen deltakere så symbolikken i dette.<br />
De fleste av de vel 90 som deltok på<br />
møtet, var misfornøyde medlemmer av<br />
Lærerforbundet, eller folk som hadde<br />
forlatt organisasjonen på et eller annet<br />
tidspunkt. De fleste kom fra Østlandet.<br />
Interimsstyrets leder Truls Sevje ønsket<br />
velkommen. Han hadde stått på en<br />
talerstol før som aktiv studentpolitiker<br />
på ytterste venstre fløy. Kasserer Oluf<br />
Danielsen la fram regnskapet, hvoretter<br />
det var valg. Det første ordinære sentralstyret<br />
ble valgt med Truls Sevje som<br />
leder. Sentralstyremedlemmer ble Otto<br />
Kristiansen, Else Alvik, Kai Haugen,<br />
Sjur Brande, Jostein Vea <strong>og</strong> Oddbjørg<br />
Reset. Vararepresentanter til det første<br />
sentralstyret var Audun Olafsen, Åge<br />
Sælid <strong>og</strong> Odd Gaare. Else Alvik, som<br />
ble valgt inn i sentralstyret, satt der sammenhengende<br />
i åtte år fram til 2006.<br />
Entusiasmen var nesten til å ta <strong>og</strong> føle<br />
på i lokalet på Norum Hotel, som var<br />
under full oppussing. Truls Sevje kunne<br />
fortelle at interimsstyret hadde søkt om<br />
medlemskap i Akademikerne, men var<br />
blitt avvist. Denne beskjeden tok møte-<br />
<strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07 15
deltakerne med fatning. Trivielle formaliteter<br />
stoppet ikke et opprør.<br />
Men Akademikerne stilte til disposisjon en<br />
foredragsholder på møtet, generalsekretær<br />
Sverre Strand. Han sluttet foredraget med<br />
å si med et tenksomt smil: ”Hvis dere holder<br />
ut lenge nok, blir dere medlemmer av<br />
Akademikerne.” Det fikk han rett i.<br />
”Snart tusen”<br />
Vinteren 1997-98 ble Truls Sevje spurt<br />
hvor mange medlemmer <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong><br />
hadde. ”Snart tusen,” var Sevjes svar. Det<br />
var en ikke liten overdrivelse, for medlemskartoteket<br />
hadde på det tidspunkt bare<br />
et par hundre medlemmer. Tusen medlemmer<br />
rundet <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> først høsten<br />
2002 i Henning Wolds tid som leder.<br />
Det var vanskelig å få lektorer til å<br />
melde seg inn i en fagforening uten<br />
forhandlingsrett, men jevnt <strong>og</strong> trutt<br />
kom likevel medlemmene. Lektorene<br />
ved enkelte skoler – som Nesodden,<br />
Kopervik, Sande <strong>og</strong> Frederik II videregående<br />
skoler – meldte seg nærmest<br />
kollektivt inn i den nye foreningen.<br />
Det kan med rette hevdes at NLL fra starten<br />
av var et forstads- <strong>og</strong> småbyfenomen<br />
som var ge<strong>og</strong>rafisk ujevnt fordelt utover<br />
landet. Det er ikke noe mønster som det<br />
er mulig å forklare. Tilfeldigheter kan ha<br />
spilt en stor rolle.<br />
En viktig magnet i medlemsvervingen<br />
var de gode forsikringsavtalene som<br />
Else Alvik <strong>og</strong> Truls Sevje fikk i stand. Så<br />
å si alle fagforeninger tilbyr sine medlemmer<br />
gode forsikringsavtaler, som er<br />
et velkjent lokkemiddel, <strong>og</strong> forsikringsvilkårene<br />
pleier i de fleste tilfeller å være<br />
betydelig bedre enn de en privatperson<br />
kan oppnå. Det var derfor helt nødvendig<br />
å få til kollektive forsikringsavtaler<br />
dersom <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> skulle ha håp<br />
om å få medlemmer.<br />
– Vi prøvde å ”kopiere” forsikringsavtaler<br />
andre organisasjoner i Akademikerne<br />
hadde, <strong>og</strong> kom i kontakt med veterinærene,<br />
som hadde løsningen for oss. Vi<br />
ble rådet til å henvende oss til et firma<br />
som het Consensus, <strong>og</strong> som formidlet<br />
forsikringsavtaler. Det gjorde vi, <strong>og</strong><br />
16 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
Consensus engasjerte seg faktisk langt<br />
utover vanlig forretningsvirksomhet for<br />
å skaffe oss gode avtaler. Dannelsen<br />
av <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> hadde sympati, <strong>og</strong><br />
vi ble nesten overalt vist stor velvilje.<br />
Vi fikk så gode ordninger hos forsikringsselskapet<br />
Vital at vi faktisk slo<br />
vår hovedmotstander Lærerforbundet på<br />
hjemmebane. Det andre hadde jobbet<br />
for gjennom flere år, fikset vi i løpet av<br />
et par uker. Else Alvik var påsatt som<br />
forsikringsansvarlig, <strong>og</strong> det tok ikke lang<br />
tid før hun kunne matche de fleste forsikringsdirektører,<br />
sier Truls Sevje.<br />
Etter hvert ble det bygd opp et sekretariat<br />
med god dugnad fra medlemmene i<br />
Ås. Primus motor <strong>og</strong> utrettelig drivkraft<br />
var Otto Kristiansen fra Frederik II videregående<br />
skole i Fredrikstad. Han fikk<br />
etter hvert en stadig sterkere stilling i<br />
laget. Medlemstallet var jevnt voksende.<br />
I januar 2000 var det 400 medlemmer.<br />
Det ble bl.a. utviklet en meget god medlemsdatabase<br />
som Bernard Sanstøl ved<br />
Ås videregående skole stod bak.<br />
Ny linje i lønnspolitikken<br />
Dannelsen av den nye hovedsammenslutningen<br />
Akademikerne i 1997 førte med<br />
seg en helt ny linje i lønnspolitikken for<br />
offentlig ansatte. Hovedbegrunnelsen<br />
for å bryte med AF var lønnspolitikken.<br />
De foreningene som etablerte<br />
Akademikerne, ønsket at langtidsutdannede<br />
skulle ha en større andel av lønnsmidlene<br />
som rettmessig tilkom dem. Det<br />
mente man at man best kunne oppnå<br />
ved lokal lønnsfastsettelse. Det hadde<br />
nemlig vist seg at de sentrale lønnsoppgjørene<br />
ble rene lavtlønnsoppgjør som<br />
gjorde akademikere til lønnstapere.<br />
– Det kan ikke være tvil om at mange<br />
som var enige med oss <strong>og</strong> vurderte medlemskap,<br />
unnlot å melde overgang til<br />
<strong>Lektorlag</strong>et på grunn av usikkerhet når<br />
det gjaldt lokal lønnsdannelse, sier Truls<br />
Sevje. – Tiden var overmoden for reformer,<br />
men det var <strong>og</strong>så stor motstand mot<br />
en modernisert lønnspolitikk. Det viste<br />
seg at de individuelle lønnstilleggene i<br />
skolesektoren i første omgang gikk til<br />
ledelsen. Kriteriene for lønnstildeling<br />
til lærerne var meget uklare. Faglig<br />
dyktige lektorer som var en ressurs for<br />
sine kollegaer <strong>og</strong> initiativtakere til faglig<br />
utvikling, ble sjelden belønnet ut fra<br />
disse kriteriene. Elevenes karakternivå<br />
som mål på en lærers innsats ble sjelden<br />
nevnt. En av de beste matematikklærerne<br />
jeg kjenner i skolen, fikk nesten<br />
aldri personlige tillegg. Hans elever var<br />
alltid blant de beste i landet, men han var<br />
ikke alltid likt av sin rektor. Jeg trodde<br />
ikke at så mange skoleledere skulle opptre<br />
så ubrukelig <strong>og</strong> tilfeldig i de lokale<br />
lønnsoppgjørene. Skal det være lokale<br />
lønnsoppgjør, bør det ikke være lokale<br />
<strong>og</strong> tilfeldige kriterier for tildeling. En<br />
fast ramme bør etableres. Hensikten med<br />
lokale tillegg var <strong>og</strong>så å belønne dyktige<br />
lærere. I stedet ble det nærmest kvotetillegg<br />
mellom fagforeningene <strong>og</strong> skolene.<br />
Gode skoler fikk forholdsmessig like<br />
mye tildelt som mindre gode skoler,<br />
<strong>og</strong> fagforeningene fikk sin pott ut fra<br />
medlemstallet. Det var i det hele tatt lite<br />
igjen av intensjonene bak lokale tillegg.<br />
Henning Wold overtar ledervervet<br />
På landsmøtet på Mastemyr 13. <strong>og</strong> 14.<br />
mai 2000 ble Henning Wold valgt til<br />
leder. Med sin entusiasme ble Wold<br />
en vervemagnet for organisasjonen.<br />
Han markerte fra første dag av <strong>Norsk</strong><br />
<strong>Lektorlag</strong> som skolepolitisk aktør. Her<br />
hadde organisasjonen fått en karismatisk<br />
leder som medlemmene kunne identifisere<br />
seg med. Medlemstallet økte fra<br />
439 til 1072 i hans tid. På vervemøter<br />
meldte lektorer seg inn i <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong><br />
i spontan begeistring for Wold. Hans<br />
innsats i navnesaken <strong>og</strong> kampen for å<br />
komme inn i Akademikerne kan ikke<br />
undervurderes.<br />
Rake motsetninger<br />
– Henning Wold <strong>og</strong> Truls Sevje var<br />
rake motsetninger som ledere. Der<br />
Truls Sevje var sjarmerende uvøren, var<br />
Henning Wold vennlig korrekt. De to var<br />
begge de rette menn til rett tid for <strong>Norsk</strong><br />
<strong>Lektorlag</strong>, skriver Per Thorvald Larsen i<br />
sin bok ”Tatt av skolen”.<br />
På landsmøtet i 2000 var presidenten i<br />
Den norske Lægeforening, Hans Petter<br />
Aarseth, en av talerne, <strong>og</strong> han gikk langt<br />
i å ønske <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> velkommen<br />
som medlem av Akademikerne etter
Henning Wold <strong>og</strong> Truls Sevje<br />
rådsmøtet i Akademikerne som skulle<br />
avholdes om høsten samme år.<br />
Navnesaken<br />
Henning Wold ble valgt inn i sentralstyret<br />
på landsmøtet 24.-25. april 1999, <strong>og</strong> på<br />
det konstituerende styremøtet i mai ble<br />
han informasjonsansvarlig. Han skulle<br />
få sin ilddåp i forbindelse med den første<br />
hovedforhandlingen av navnesaken som<br />
var berammet til 6. juli i Indre Follo herredsrett<br />
i Ski. Lærerforbundet hadde tatt<br />
ut stevning rett etter at NLL ble stiftet 22.<br />
november 1997 ”med krav om at <strong>Norsk</strong><br />
<strong>Lektorlag</strong> skal pålegges å opphøre med<br />
bruken av kjennetegnet ’<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>’<br />
<strong>og</strong> at saksøktes registrering av firmaet<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> kjennes ulovlig”.<br />
Tre dager i forveien ble Wold oppringt<br />
av Aftenposten som stilte en del spørsmål<br />
rundt saken – bl.a. hva NLL ville<br />
gjøre dersom laget tapte saken, <strong>og</strong> da<br />
svarte han at man da ville velge et annet<br />
navn, <strong>og</strong> at det var mange gode å velge<br />
mellom. Dette kom så på trykk <strong>og</strong> var<br />
det første dommeren startet med under<br />
forhandlingene for å forsøke å forhindre<br />
rettssak. Men NLLs representanter stod<br />
på sitt, <strong>og</strong> da retten tok pause midt på<br />
dagen, oppfordret dommeren partene til<br />
å bruke matpausen til å finne et kompromiss<br />
<strong>og</strong> inngå forlik. Dette var en<br />
varm sommerdag, <strong>og</strong> to advokater gikk<br />
i ”skytteltrafikk” mellom partene for å<br />
megle. NLLs representanter sa de kunne<br />
godta ”<strong>Lektorlag</strong>et” som navn, men det<br />
aksepterte ikke motparten, <strong>og</strong> derfor<br />
fortsatte rettssaken etter lunsj.<br />
Dommen falt 15. juli, <strong>og</strong> i domsslutningen<br />
stod det at <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> frifinnes,<br />
<strong>og</strong> at Lærerforbundet skulle betale<br />
NLLs saksomkostninger på kr. 34 000.<br />
Saken ble deretter anket til Borgarting<br />
lagmannsrett i Oslo. – Truls Sevje loset<br />
navnesaken gjennom Indre Follo herredsrett<br />
på en flott måte, noe han skal ha<br />
all ære for, sier Else Alvik, som fulgte<br />
saken på kloss hold.<br />
Navnestriden fortsetter<br />
Lærerforbundets ankesak mot NLL<br />
ble berammet til Borgarting lagmannsrett<br />
4.-5. september 2000. Leder for<br />
Lærerforbundet, Anders Folkestad,<br />
hadde et veldig følelsesmessig engasjement<br />
i saken <strong>og</strong> dr<strong>og</strong> i sin vitneforklaring<br />
faktisk linjene helt tilbake til<br />
annen verdenskrig <strong>og</strong> lærernes kamp<br />
mot nazismen i 1942 for å begrunne<br />
eiendomsretten til navnet! Det samme<br />
gjorde de øvrige vitnene fra motparten,<br />
som var sentrale personer fra det gamle<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>. Disse var utvilsomt<br />
instruert på forhånd, <strong>og</strong> denne strategien,<br />
som kun bygde på følelser <strong>og</strong> ikke juss,<br />
ble lett gjennomskuet av retten <strong>og</strong> var<br />
derfor helt feilslått.<br />
Den 22. september 2000 falt dommen,<br />
<strong>og</strong> NLL vant om mulig en enda klarere<br />
seier enn i Herredsretten året før. Denne<br />
gang ble Lærerforbundet dømt til å<br />
betale 50 000 kroner for å dekke NLLs<br />
saksomkostninger. Men saken ble igjen<br />
anket – denne gang inn for Høyesteretts<br />
kjæremålsutvalg.<br />
Den 30. januar 2001 behandlet Høyesteretts<br />
kjæremålsutvalg anken, <strong>og</strong> et enstemmig<br />
kjæremålsutvalg bestemte at saken<br />
ikke skulle prøves for Høyesterett. Dermed<br />
var dommen fra Lagmannsretten rettskraftig,<br />
<strong>og</strong> på dette tidspunkt hadde NLL<br />
ca. kr. 90 000 pluss renter til gode av<br />
Lærerforbundet fra alle tre rettsinstanser<br />
til dekning av saksomkostninger.<br />
Dermed var den andre viktige saken ute<br />
av verden med et godt resultat for NLLs<br />
side.<br />
– Navnesaken kan karakteriseres som<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>s ”Cuba-krise”, sier<br />
Henning Wold. – Hadde vi tapt høsten<br />
2000, hadde vi blitt dømt til å betale<br />
motpartens saksomkostninger, som var<br />
på vel kr. 300 000, samt våre egne, som<br />
var på over kr. 100 000.<br />
– Et eksempel på hvor viktig denne<br />
saken var for Lærerforbundet, viser det<br />
faktum at de etter å ha tapt rettssaken<br />
begynte å kjøpe opp domenenavn som<br />
lektorlaget.no <strong>og</strong> norsk-lektorlag.no med<br />
forvirrende lenker til Lærerforbundets<br />
nettsted. Dette er vel ikke det lureste<br />
de har gjort. Saken ble slått stort opp i<br />
Dagbladet, <strong>og</strong> da ble disse nettstedene<br />
raskt borte, forteller Wold.<br />
<strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07 17
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> vant navnestrid<br />
med Lærerforbundet<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> har vunnet navnestriden med Lærerforbundet <strong>og</strong> kan fortsette å bruke<br />
navnet som ble vedtatt ved stiftelsen i 1997. Indre Follo herredsrett har frifunnet <strong>Norsk</strong><br />
<strong>Lektorlag</strong> i en sak der Lærerforbundet gjorde krav på retten til navnet på den nye organisasjonen.<br />
Lærerforbundet er <strong>og</strong>så dømt til å betale <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>s saksomkostninger<br />
på 34.000 kroner.<br />
Navnestriden mellom de to<br />
fagorganisasjonene har blant<br />
annet sin bakgrunn i at de<br />
konkurrerer om medlemmer<br />
blant landets vel 5.000 hovedfagsutdannede<br />
lektorer.<br />
Lærerforbundets søksmål<br />
har sammenheng med at<br />
denne organisasjonen er slått<br />
sammen av fire organisasjoner,<br />
deriblant <strong>Norsk</strong> Undervisningsforbund<br />
(NUFO), som<br />
før 1984 hadde navnet <strong>Norsk</strong><br />
<strong>Lektorlag</strong>. Lærerforbundet<br />
har <strong>og</strong>så registrert ”<strong>Norsk</strong><br />
<strong>Lektorlag</strong>” som varemerke,<br />
<strong>og</strong> mener derfor det er lovbrudd<br />
når en ny organisasjon<br />
tar navnet i bruk.<br />
Navnet fritt<br />
Indre Follo herredsrett legger<br />
til grunn at navnet <strong>Norsk</strong><br />
<strong>Lektorlag</strong> ikke hadde vært i<br />
18 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
bruk på 13 år da den nye organisasjonen<br />
ble stiftet i 1997.<br />
Dermed var navnet fritt på<br />
dette tidspunkt, mener retten.<br />
At Lærerforbundet senere har<br />
”brukt navnet hyppig”, mener<br />
retten ikke har noen betydning.<br />
– Navnet <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> er<br />
et godt, kort <strong>og</strong> beskrivende<br />
ord for den organisasjon som<br />
ble stiftet i 1997. Den nystiftede<br />
organisasjonen har ikke<br />
gitt inntrykk av å være en<br />
videreføring av det tidligere<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>, heter det i<br />
domspremissene.<br />
Retten mener at vernet av<br />
navnet etter varemerkeloven<br />
bare beskytter mot at andre<br />
bruker samme kjennetegn ”i<br />
næringsvirksomhet”.<br />
Åpne kort<br />
Retten peker videre på at organisasjonen<br />
i sitt informasjonsskriv<br />
har gjort oppmerksom<br />
på at <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> er stiftet<br />
på nytt, at organisasjonen<br />
foreløpig har få medlemmer,<br />
<strong>og</strong> at den ikke har forhandlingsrett.<br />
– Organisasjonen har i så henseende<br />
spilt med åpne kort<br />
utad, <strong>og</strong> ikke gitt inntrykk<br />
av at det er lektordelen av<br />
Lærerforbundet med oppunder<br />
7.000 medlemmer som<br />
har gått ut av Lærerforbundet,<br />
heter det.<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> har i dag<br />
cirka 400 medlemmer.<br />
Aftenposten 15.7.1999
Ny strid om lektor-navnet<br />
Dannede akademikere fortsetter rettsstriden om den historiske retten til navnet ”<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>”.<br />
Lærerforbundet tapte i første runde, men ankesaken skal opp i Borgarting lagmannsrett tirsdag<br />
<strong>og</strong> onsdag.<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> ble stiftet i<br />
1997. Navnestriden mellom de<br />
to fagorganisasjonene har blant<br />
annet bakgrunn i at de konkurrerer<br />
om medlemmer blant landets<br />
vel 5.000 hovedfagsutdannede<br />
lektorer.<br />
Lærerforbundet påberoper seg<br />
retten til navnet <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>,<br />
fordi det er det tidligere navnet<br />
på en av organisasjonene som<br />
Lærerforbundet består av. <strong>Norsk</strong><br />
<strong>Lektorlag</strong> skiftet navn til <strong>Norsk</strong><br />
Undervisningsforbund (NUFO)<br />
i 1984, <strong>og</strong> NUFO gikk senere inn<br />
i Lærerforbundet.<br />
– Vi mener det er rettigheter<br />
<strong>og</strong> goodwill knyttet til dette<br />
navnet. Det er grunnen til at<br />
den nye grupperingen velger å<br />
kalle seg <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>. De<br />
vet <strong>og</strong>så at de er sikret oppmerksomhet<br />
på den måten, sier<br />
leder i Lærerforbundet Anders<br />
Folkestad til NTB.<br />
Han oppfatter det slik at det nye<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> forsøker å ta<br />
medlemmer fra Lærerforbundet<br />
ved å spille på historiske strenger<br />
som mange av lektorene har<br />
et forhold til.<br />
– Det er et paradoks at dette er<br />
en gruppe som bør ha sterk forankring<br />
i gode dannelsesidealer.<br />
Denne gruppen er ikke dette<br />
navnet verdig, sier Folkestad.<br />
Optimister<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> ser på sin side<br />
optimistisk på utfallet av ankesaken.<br />
– Navnet <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> har<br />
ikke vært i bruk siden det daværende<br />
<strong>Lektorlag</strong>et ble omdøpt<br />
til <strong>Norsk</strong> Undervisningsforbund<br />
i 1984. Navneendringen skyldtes<br />
at andelen lektorer i medlemsmassen<br />
gikk ned, <strong>og</strong> denne<br />
utviklingen har bare fortsatt, sier<br />
organisasjonen i en pressemelding.<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> ble stiftet for å<br />
fokusere på lektorenes lønns- <strong>og</strong><br />
arbeidsforhold, som man mente<br />
Lærerforbundet hadde forsømt i<br />
lengre tid.<br />
– Ankesaken dreier seg om hvilken<br />
organisasjon som i fremtiden<br />
skal organisere de lengst utdannede<br />
i den videregående skolen,<br />
heter det i pressemeldingen.<br />
Identitet<br />
Lærerforbundet forhandler nå<br />
med <strong>Norsk</strong> Lærerlag om sam-<br />
menslåing, <strong>og</strong> det er uaktuelt å<br />
ta i bruk navnet <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong><br />
igjen. Men Folkestad mener det<br />
kan bli ulike identitetsbetegnelser<br />
innenfor den nye organisasjonen.<br />
– Her trer lektorgruppen frem<br />
som en aktuell slik gruppering.<br />
Navnet har gyldighet <strong>og</strong>så i<br />
fremtiden, sier han.<br />
Indre Follo herredsrett frifant i<br />
fjor <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> i saken der<br />
Lærerforbundet gjorde krav på<br />
retten til navnet på den nye organisasjonen.<br />
Retten la til grunn<br />
at navnet <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> ikke<br />
hadde vært i bruk på 13 år da<br />
den nye organisasjonen ble stiftet<br />
i 1997. Dermed var navnet<br />
fritt på dette tidspunkt, mente<br />
retten. At Lærerforbundet senere<br />
har ”brukt navnet hyppig”,<br />
mente retten ikke hadde noen<br />
betydning.<br />
Retten mente at vernet av navnet<br />
etter varemerkeloven bare<br />
beskytter mot at andre bruker<br />
samme kjennetegn ”i næringsvirksomhet”.<br />
NTB 3.9.2000<br />
<strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07 19
Sverre Strand:<br />
– AF nektet Akademikerne å ta opp<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> som medlem<br />
– For at Akademikerne skulle få forhandlingsrett, måtte medlemsforeningene frigjøres fra AF <strong>og</strong> AFs avtaleverk.<br />
I forhandlingene krevde representanter for AF at Akademikerne som motytelse ikke skulle ta opp <strong>Norsk</strong><br />
<strong>Lektorlag</strong> som medlem i tariffperioden.<br />
Det er Sverre Strand, Akademikernes<br />
første generalsekretær, som sier dette til<br />
<strong>Lektorbladet</strong>.<br />
Akademikerne ikke rede for<br />
medlemskap<br />
Etter at NLL ble etablert i november<br />
1997, var medlemskap i Akademikerne<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>s aller viktigste sak.<br />
Dannelsen av den nye hovedorganisasjonen<br />
var jo den direkte årsak til at NLL<br />
ble stiftet. Men veien fram til medlemskap<br />
skulle bli lang <strong>og</strong> tornefull.<br />
Sverre Strand kan fortelle at Truls Sevje<br />
kontaktet ham allerede dagen etter at<br />
Akademikerne ble stiftet 20. oktober<br />
1997. Like etter kom søknaden om medlemskap.<br />
Et møte fant <strong>og</strong>så sted.<br />
– Truls Sevje <strong>og</strong> Else Alvik gjorde et<br />
sterkt inntrykk med sin pågåenhet <strong>og</strong> en<br />
entusiasme der motstand <strong>og</strong> betenkeligheter<br />
så ut til å prelle av, legger han til.<br />
– Akademikerne var imidlertid ikke rede<br />
for et medlemskap. På rådsmøtet 28.<br />
oktober 1997 ble arkitektene, veterinærene<br />
<strong>og</strong> psykol<strong>og</strong>ene tatt opp som nye<br />
medlemmer, mens ULF fikk avslag.<br />
Akademikernes råd rakte ut et halmstrå<br />
ved å presisere at lektorer prinsipielt<br />
burde være tilsluttet Akademikerne, <strong>og</strong><br />
at avslaget var situasjonsbetinget. Man<br />
antok at ULF ikke kunne oppfylle vedtektenes<br />
krav til sekretariat <strong>og</strong> avgivelse<br />
20 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
av arbeidskraft til Akademikernes sekretariatsnettverk.<br />
Akademikerne ble invitert til <strong>Norsk</strong><br />
<strong>Lektorlag</strong>s første årsmøte i 1998 <strong>og</strong> fikk<br />
anledning til å presentere seg <strong>og</strong> forklare<br />
hvorfor en ikke uten videre kunne gi<br />
<strong>Lektorlag</strong>et medlemskap.<br />
– Jeg husker ennå hvorledes jeg strevde<br />
med å balansere skuffelsen i budskapet<br />
med oppmuntrende hint om en mulig<br />
lysegrønn framtid. Samtidig måtte jeg<br />
passe omhyggelig på å ikke si for mye.<br />
Akademikernes styre hadde ikke gitt<br />
meg mandat til å love noe som helst<br />
ut over en saklig behandling av søknaden<br />
når tiden måtte være moden, sier<br />
Strand.<br />
Yrkesstolthet<br />
- Hva var ditt inntrykk av initiativtakerne<br />
til <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>?<br />
– En opprørsk fagforeningsgruppering<br />
må nødvendigvis definere seg selv gjennom<br />
å gjøre det klart hvorledes den<br />
atskiller seg i vesen, mål <strong>og</strong> midler fra<br />
andre aktører på samme arena på en måte<br />
som vekker gjenklang hos dem man vil<br />
representere. Det gjorde Akademikerne,<br />
<strong>og</strong> det gjorde de som tok føringen i<br />
etableringen av <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>. De<br />
fanget opp noe vesentlig ved lektorenes<br />
selvforståelse, forståelsen av egne behov<br />
i yrket <strong>og</strong> essensielle verdier i yrkesutø-<br />
velsen som er glemt eller underprioritert<br />
av den dominerende lærergruppering.<br />
I de bestrebelser som førte det gamle<br />
<strong>Lektorlag</strong>et mot NUFO <strong>og</strong> den senere<br />
store samling i Lærerforbundet, må noe<br />
av det som skapte begeistring, selvfølelse<br />
<strong>og</strong> yrkesstolthet i lektorrollen <strong>og</strong> i<br />
lektorenes yrkesmessige <strong>og</strong> sosiale samvær,<br />
ha gått tapt. Når jeg lyttet til Sevje,<br />
Kristiansen <strong>og</strong> Alvik, hørte jeg noe annet<br />
enn jeg hadde hørt som AFs forhandlingsleder<br />
for UFA-forhandlingene i<br />
1987-88. Det er ikke lett å sette presise<br />
ord på dette, men det har bl.a. noe med<br />
respekten for den ypperste fagkunnskap<br />
å gjøre <strong>og</strong> hvilke faglige mål <strong>og</strong><br />
yrkesetiske normer man setter for yrket<br />
<strong>og</strong> sin kollektive opptreden. Det nye<br />
<strong>Lektorlag</strong>ets representanter fikk meg til<br />
å tenke på de beste lektorene jeg en gang<br />
hadde på ”Latinskolen” i Drammen <strong>og</strong><br />
hva de med enkle midler greide å formidle<br />
av kunnskaper, forståelse av sammenhenger<br />
<strong>og</strong> respekt for viten. Jeg<br />
tenkte rett <strong>og</strong> slett at dette prosjektet bør<br />
NLL lykkes med! Akademikerne halter<br />
inntil de har <strong>Lektorlag</strong>et som medlem.<br />
På avstand holdt jeg øye med <strong>Lektorlag</strong>ets<br />
utvikling. 17. januar 1999 fikk vi et<br />
fyldig presentasjonsbrev med melding<br />
om fortsatt interesse for medlemskap.<br />
Akademikernes styre behandlet saken<br />
<strong>og</strong> vedtok at man ikke fant grunnlag for<br />
å innkalle rådet om denne saken i rådsperioden<br />
(dvs. inntil oktober-november
2000). <strong>Lektorlag</strong>et lot seg imidlertid ikke<br />
stoppe, men oppsøkte Akademikernes<br />
medlemsforeninger hver for seg <strong>og</strong> drev<br />
vellykket påvirkning fram mot sommeren<br />
1999. Det medførte at alle – unntatt<br />
Tekna (daværende NIF) – beklaget<br />
avtalen med AF <strong>og</strong> så fram til den første<br />
<strong>og</strong> beste anledning til å kunne anse den<br />
som ugyldig. I juni kom så offisiell<br />
søknad sammen med nye vedtekter, idégrunnlag<br />
<strong>og</strong> et framtidig organisasjonskart.<br />
Nestlederen, Otto Kristiansen, som<br />
åpenbart hadde en stor del av æren for<br />
påvirkningskampanjen, førte en meget<br />
konstruktiv dial<strong>og</strong> med oss før søknaden<br />
ble sendt.<br />
Imponert<br />
Sverre Strand ble imponert over den<br />
jobben som var gjort. Man hadde formulert<br />
seg slik at Akademikernes ulike<br />
medlemsforeninger kunne nikke anerkjennende<br />
både til lønnspolitikken <strong>og</strong> til<br />
en skolepolitikk som ivaretok kjerneverdiene<br />
i lærerrollen <strong>og</strong> den videregående<br />
skole. Man hadde sågar realitetsorientert<br />
seg i spørsmålet om forhandlingsmotpart.<br />
– Jeg så ikke lenger noen forhold ved<br />
<strong>Lektorlag</strong>et som i seg selv skulle kunne<br />
hindre opptak. I omverdenen var imidlertid<br />
de endringer som kunne utløse en<br />
ny politikk fra Akademikerne, ennå ikke<br />
skjedd. Lærerforbundets leder hadde<br />
riktignok erklært at man neppe ville bli<br />
med på den planlagte AF/YS-fusjonen.<br />
Det ble oppfattet som et signal om intensivert<br />
samarbeid med <strong>Norsk</strong> Lærerlag<br />
om en ny enhetsorganisasjon for lærere<br />
<strong>og</strong> at Lærerforbundet i realiteten allerede<br />
hadde truffet sitt valg.<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> setter dagsorden i<br />
den utdanningspolitiske debatten<br />
Av Sverre Strand<br />
Som generalsekretær i Akademikerne<br />
framholdt jeg at organisasjonen måtte<br />
stå ved avtalen med AF i tariffperioden<br />
fram til 1. mai 2000. Jeg var imidlertid<br />
sterkt opptatt av at <strong>Lektorlag</strong>et<br />
ikke skulle bli knekket av en utsettelse<br />
på ubestemt tid. Jeg gikk til det uvanlige<br />
skritt å be styret overveie om man<br />
kunne gi <strong>Lektorlag</strong>et et forpliktende<br />
løfte om medlemskap med tanke på<br />
den situasjon at enhetsorganisasjonen<br />
for lærere ble realisert. Men styret<br />
hadde ikke for vane å uttale seg hypotetisk,<br />
<strong>og</strong> gjorde det heller ikke da. For<br />
øvrig måtte styret ta hensyn til at noen<br />
i våre rekker ikke så det som noen stor<br />
ulykke om <strong>Lektorlag</strong>et ble knekket.<br />
Oppløsning av AF<br />
Utover i 1999 ble det klart at det gikk<br />
mot oppløsning av AF. Naturviterne<br />
(daværende NaFo) hadde mot Teknas<br />
stemmer fått gå over til Akademikerne<br />
pr. 1. januar 1999. Noe senere på<br />
vinteren meldte NITO seg ut av AF<br />
<strong>og</strong> fikk følge av krigsskoleoffiserene<br />
<strong>og</strong> farmasøytene, mens skolelederne<br />
<strong>og</strong> Universitets- <strong>og</strong> høyskole-<br />
utdannedes Forbund foreløpig bare<br />
sonderte mulighetene for en annen<br />
hovedorganisasjon. Prosessen mellom<br />
Lærerforbundet <strong>og</strong> <strong>Norsk</strong> Lærerlag<br />
gikk sin gang <strong>og</strong> ville resultere i<br />
en avskalling som AF neppe kunne<br />
overleve. Som generalsekretær var jeg<br />
gjest på YS’ generalforsamling. Etter<br />
å ha hørt debatten <strong>og</strong> de innlegg som<br />
fikk kraftigst applaus, ble jeg overbevist<br />
om at den planlagte fusjonen med<br />
rest-AF aldri ville skje.<br />
Mange i Akademikerne mente<br />
etter hvert at man burde ta opp<br />
<strong>Lektorlag</strong>et uten hensyn til avtalen<br />
med et AF på vei mot oppløsning.<br />
Stemmefordelingen i rådet var da slik<br />
at det ville være ¾-flertall for opptak,<br />
men Legeforeningen ble i foreningsvise<br />
drøftinger overtalt av Tekna til å<br />
utsette forslag om opptak til 2000. I<br />
alle fall ble enigheten oppfattet slik av<br />
Legeforeningen.<br />
Mot Teknas stemmer ble det på ekstraordinært<br />
rådsmøte i desember 1999<br />
vedtatt å oppta KOL.<br />
Notat til Legeforeningens<br />
sentralstyre<br />
Jeg forlot Akademikerne 1. desember<br />
1999 <strong>og</strong> gikk tilbake til min stilling<br />
i Legeforeningen ett år senere<br />
enn planlagt. Noe av det første jeg<br />
gjorde, var å skrive et lengre notat<br />
til foreningens nye sentralstyre, der<br />
jeg gjennomgikk lektorenes stilling<br />
i forhold til Akademikerne <strong>og</strong><br />
grunnlaget for Teknas motstand mot<br />
å oppta <strong>Lektorlag</strong>et. Jeg imøtegikk<br />
argumentene <strong>og</strong> skrev utførlig om<br />
fordelene ved å ha <strong>Lektorlag</strong>et som<br />
medlem i Akademikerne før jeg rådet<br />
Legeforeningen til å bruke all sin<br />
innflytelse overfor Tekna til å vinne<br />
aksept for opptak av <strong>Lektorlag</strong>et<br />
umiddelbart etter 1. mai 2000.<br />
Teknas holdning ble imidlertid snarere<br />
skjerpet enn forsonet. Man tok<br />
angivelig mål av seg til å rekruttere<br />
blant alle med teknisk-naturvitenskapelig<br />
utdanning, så som cand. real.,<br />
cand. scient., cand. agric. <strong>og</strong> sivilingeniører/sivilarkitekter<br />
samt offiserer<br />
fra tekniske linjer ved Sjøkrigsskolen<br />
<strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07 21
<strong>og</strong> Luftkrigsskolen. Det skulle <strong>og</strong>så<br />
gjelde lærere med slik utdanning, <strong>og</strong><br />
da ikke bare ved universiteter, høy- <strong>og</strong><br />
fagskoler, men <strong>og</strong>så innen videregående<br />
skole.<br />
Rent bortsett fra at en slik linje ville<br />
føre til intern krig i Akademikerne<br />
om medlemmer, mente jeg at tanken<br />
bygde på uholdbare forutsetninger.<br />
Teknas ideer om at lærere burde være<br />
organisert i den profesjonsorganisasjon<br />
som ivaretok faget, hadde kanskje<br />
mye for seg i forhold til fagskolene.<br />
Der kan det antas at lærerkreftene<br />
i mindre grad er lærere for livet <strong>og</strong> i<br />
større grad veksler med engasjement i<br />
næringslivet <strong>og</strong> arbeidslivet for øvrig.<br />
Men i videregående skole mente jeg<br />
at forholdene taler mot organisasjonsmessig<br />
fordeling av lærerne på profesjonsorganisasjoner.<br />
Det måtte være<br />
fellesskapet om et nivå for utdanning,<br />
faglig fordypning <strong>og</strong> vitenskapelige<br />
referanserammer, foruten fellesskapet<br />
om pedag<strong>og</strong>ikk som arbeidsmetode<br />
samt verdiforståelse <strong>og</strong> yrkesetikk,<br />
problemforståelse <strong>og</strong> ideer om skolepolitiske<br />
mål som utgjør grunnlaget<br />
for kollektiv opptreden. I tillegg<br />
kommer den fysiske nærhet <strong>og</strong> det<br />
kollegiale fellesskap i skolelokalene<br />
som gir de praktiske forutsetninger<br />
for vellykket organisering <strong>og</strong> fellesopptreden<br />
blant lektorer. Jeg hadde<br />
antakelig slukt <strong>Lektorlag</strong>ets argumenter<br />
<strong>og</strong> trodde på dem.<br />
Men allerede før rådsmøtet i oktober<br />
2000 var det klart at Tekna, som<br />
nå hadde blokkerende mindretall i<br />
rådet, ville stemme mot opptak av<br />
<strong>Lektorlag</strong>et. Alle forsøk som ble gjort<br />
under møtet for å snu Tekna, var<br />
spilt møye. Hans Petter Aarseth, president<br />
i Legeforeningen, minnet Tekna<br />
om fjorårets ”avtale”, men forgjeves.<br />
Opptellingen viste 23 stemmer for<br />
medlemskap <strong>og</strong> 8 mot. Skuffelsen var<br />
stor. Jeg fikk i oppdrag å utforme et<br />
forslag til uttalelse <strong>og</strong> la ikke fingrene<br />
imellom. I uttalelsen beklaget rådet<br />
Teknas handling, bekreftet ønsket om<br />
22 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
Sverre Strand, Akademikernes første generalsekretær, hadde lederstillinger i Kommunenes<br />
Sentralforbund i årene 1970-74 <strong>og</strong> ble kontorsjef i Yngre legers forening i 1974. I perioden 1977-97<br />
var han forhandlingssjef i Legeforeningen. Etter å ha vært generalsekretær i Akademikerne fra starten<br />
i 1997 gikk han i 1999 tilbake til en stilling som spesialrådgiver i Legeforeningen.<br />
å oppta <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> <strong>og</strong> erklærte<br />
at dette ville skje straks stemmefordelingen<br />
tillot det.<br />
Effektiv vervekampanje<br />
En effektiv vervekampanje i<br />
Legeforeningen frambrakte medlemmer<br />
nok før årsskiftet til at stemmefordelingen<br />
ble endret. Etter krav<br />
fra 5 medlemsforeninger 10. januar<br />
2001 ble det berammet møte i rådet<br />
15. mars. Dermed ble <strong>Lektorlag</strong>et tatt<br />
opp.<br />
Verken Tekna eller Legeforeningen<br />
har vist seg langsinte. Selv om konfrontasjonen<br />
var hard, viste partene<br />
i ettertid at man kan tape <strong>og</strong> vinne<br />
en organisasjonsmessig kamp med<br />
samme sinn. <strong>Lektorlag</strong>et ble gratulert<br />
<strong>og</strong> ønsket velkommen av alle.<br />
Nøkternt bedømt har medlemsveksten<br />
i <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> vært overraskende<br />
god, tatt i betraktning hvilken stor<br />
”maskin” <strong>og</strong> hvilke ressurser man<br />
konkurrerer med. Fra en start på noen<br />
få hundre medlemmer må det forelø-<br />
pige tall sies å være svært oppmuntrende.<br />
Det gir ressurser nok til å drive<br />
en aktiv <strong>og</strong> effektiv organisasjon både<br />
sentralt <strong>og</strong> lokalt.<br />
Det sentrale apparat med sekretariatet<br />
ser ut til å dekke behovet så vel for<br />
utredning av det fagpolitiske beslutningsgrunnlag<br />
som for medlemsservice<br />
ut over det de tillitsvalgte kan gi<br />
lokalt.<br />
Ledelsen markerer organisasjonen<br />
godt både innad i Akademikerne <strong>og</strong><br />
utad overfor arbeidsgiverne <strong>og</strong> forhandlingssystemet<br />
i kommunene. Den<br />
er med på å sette dagsorden i den<br />
skole- <strong>og</strong> utdanningspolitiske debatten<br />
<strong>og</strong> viser en tydelig fagprofil der<br />
kunnskapskravene settes i høysetet.<br />
Det sutres lite. <strong>Lektorlag</strong>et er en tillitvekkende<br />
<strong>og</strong> troverdig aktør i debatten.<br />
Når Gro Elisabeth Paulsen ytrer<br />
seg på trykk, er det verd å lese – ikke<br />
bare for insidere i skolepolitikken,<br />
men for alle som bryr seg om hvordan<br />
landets ungdom forberedes for det<br />
voksne liv <strong>og</strong> videre studier.
Fra Ås til Keysers gate i Oslo<br />
Akademikerne gav klart uttrykk for at<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> måtte flytte sitt sekretariat<br />
fra Ås til Oslo <strong>og</strong> ansette en<br />
generalsekretær på heltid for å vise at<br />
foreningen kunne stå på egne bein, <strong>og</strong><br />
at den ikke ville være en belastning på<br />
Akademikernes budsjett. Oppfordringen<br />
ble fulgt, <strong>og</strong> med et sekretariat på plass<br />
lå alt til rette for et ekstraordinært rådsmøte<br />
i Akademikerne med opptak av<br />
NLL som eneste sak, et møte som ble<br />
berammet til 15. mars. Spenningen fram<br />
mot 15. mars var stor. Ville de andre<br />
foreningene samlet stemme for opptak<br />
av NLL?<br />
– Vi var ikke helt sikre. Sammen med<br />
generalsekretær Otto Kristiansen stod<br />
jeg på gangen under forhandlingene, <strong>og</strong><br />
da applausen brøt stillheten, skjønte vi<br />
at NLL hadde nådd sitt store mål. Dette<br />
medlemskapet gav oss fundamentale<br />
faglig-politiske rettigheter <strong>og</strong> adgang til<br />
viktige arenaer, forteller Henning Wold.<br />
Hvilken skjebne NLL hadde fått dersom<br />
det ikke hadde gått bra, vil Wold helst<br />
slippe å spekulere i.<br />
– Vi hadde våre kriseplaner, men de<br />
ble heldigvis aldri verken konkretisert<br />
eller realisert. På dette tidspunktet var<br />
<strong>og</strong>så den energitappende rettsprosessen<br />
mot det daværende Lærerforbundet<br />
om navnet <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> avsluttet<br />
med full seier for vår side. Vinteren <strong>og</strong><br />
våren 2001 representerer naturligvis det<br />
endelige gjennombrudd for vår unge<br />
organisasjon. Det var lenge siden en<br />
fagforening var bygget opp fra grunnen<br />
<strong>og</strong> hadde oppnådd fulle rettigheter. Det<br />
skal her ikke stikkes under en stol at<br />
det hadde kostet atskillige krefter for et<br />
stort antall mennesker gjennom flere år,<br />
sier han.<br />
– NLL et fyrtårn i skolespørsmål<br />
– Med sine snart 2000 medlemmer kan<br />
en trygt si at <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> har vokst<br />
jevnt. Det har imidlertid <strong>og</strong>så vist seg at<br />
lektorgruppen er en treg masse å bevege,<br />
sier Henning Wold. Han forklarer tregheten<br />
med at mange er svinebundet på<br />
grunn av forsikringer, mens andre teller<br />
ned til pensjonsalderen.<br />
Henning Wold<br />
(f. 1954), som<br />
er lektor ved<br />
Grevesk<strong>og</strong>en videregående<br />
skole i<br />
Tønsberg, tok først<br />
fatt på teol<strong>og</strong>istudiet,<br />
men etter<br />
halvgått løp begynte<br />
han å orientere<br />
seg i retning av skolen.<br />
Wold har historie<br />
hovedfag <strong>og</strong> har<br />
ellers norsk <strong>og</strong> teol<strong>og</strong>i<br />
i fagkretsen.<br />
– Ingen vil kunne benekte at NLL har gått<br />
foran når det gjelder vekt på kunnskap<br />
<strong>og</strong> faglighet i debatten om skolepolitiske<br />
spørsmål. Og det er gledelig å registrere<br />
at ”tunge” samfunnsaktører kommer<br />
etter. Her vil jeg være så ubeskjeden å si<br />
at NLLs medlemmer så ”tegnene i tiden”<br />
lenge før de fleste andre miljøer. Når<br />
det gjelder NLLs lønnspolitikk, har den<br />
utvilsomt vært vanskeligere å få gjennomslag<br />
for. Her har nok den berømte<br />
organisasjonsmessige ”kjøttvekta”, som<br />
blant annet Utdanningsforbundet er i<br />
besittelse av, virket som en bremsekloss.<br />
Lektorene har dessverre ikke fått det<br />
nødvendige lønnsløft ennå.<br />
Wold konstaterer ellers at det gamle<br />
gymnaset har gjennomgått meget store<br />
endringer de siste tre tiårene med hensyn<br />
til både pedag<strong>og</strong>ikk, struktur, elevklientell<br />
<strong>og</strong> faglig innhold.<br />
– Lektorenes status <strong>og</strong> relative lønnsnivå<br />
har <strong>og</strong>så i den samme perioden blitt<br />
betydelig redusert. Hvis jeg hadde vært<br />
19 år i dag, er sjansen likevel stor for<br />
at jeg hadde tatt en mastergrad <strong>og</strong> valgt<br />
lektoryrket. Men jeg hadde nok valgt en<br />
litt annen fagkrets <strong>og</strong> studiepr<strong>og</strong>resjon.<br />
Etter Henning Wolds syn er klasserommet,<br />
i utvidet betydning, utvilsomt en<br />
av samfunnets aller viktigste arenaer<br />
– <strong>og</strong> klasserommet er så avgjort skolens<br />
viktigste rom.<br />
Etter hans mening bør det være karrieremuligheter<br />
for lærere <strong>og</strong> lektorer<br />
innenfor rene undervisningsstillinger, <strong>og</strong><br />
ikke bare via administrative stillinger.<br />
Rent konkret tenker han seg førstelektor-/<br />
seniorlektorstillinger som en motvekt<br />
mot den byråkratiserende tendens vi har<br />
sett over tid. De som skal inneha slike<br />
stillinger, bør få ansvar for kontakt med<br />
universiteter <strong>og</strong> høyskoler <strong>og</strong> for skolens<br />
faglige oppdatering <strong>og</strong> etterutdanning.<br />
Det bør fortsatt være skolens viktigste<br />
oppgave å formidle basiskunnskaper<br />
som er en forutsetning for uvikling<br />
av autonome mennesker som kan delta<br />
aktivt i et demokratisk samfunn.<br />
– Lærer- <strong>og</strong> lektorkorpset i norsk skole<br />
skal utruste den oppvoksende generasjon<br />
med god faglig ballast, gi en presentasjon<br />
av våre kulturelle verdier <strong>og</strong><br />
opplæring i de universelle menneskerettigheter.<br />
Samfunnet har ikke råd til<br />
at dette dannelsesprosjektet ikke har<br />
høyeste prioritet. Våre politikere må her<br />
være seg sitt ansvar bevisst, <strong>og</strong> jeg er i<br />
den forbindelse helt sikker på at <strong>Norsk</strong><br />
<strong>Lektorlag</strong> er en særdeles viktig aktør når<br />
det gjelder å være vaktbikkje <strong>og</strong> pådriver<br />
overfor våre myndigheter i så henseende.<br />
Dette presset må være så sterkt at samfunnet<br />
med hensyn til undervisningspersonalets<br />
betydning vil si <strong>og</strong> mene – fritt<br />
etter dikteren Rudolf Nilsen: ”De beste<br />
blant dere er kalt.”<br />
Den norske Lægeforening satte høsten 2000 i gang<br />
en storstilt vervekampanje blant medisinerstudenter,<br />
både i Norge <strong>og</strong> i utlandet. Folk satt på kontorene<br />
til legeforeningen i Oslo <strong>og</strong> kontaktet nærmest hver<br />
enkelt student slik at medlemstallet kunne bli mer<br />
enn 20 000. De klarte så vidt å nå målet sitt før<br />
årsskiftet. Det sies at denne vervekampanjen kostet<br />
Legeforeningen et par hundre tusen kroner. <strong>Norsk</strong><br />
<strong>Lektorlag</strong> er Legeforeningen evig takknemlig for<br />
denne drahjelpen.<br />
<strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07 23
Ny organisasjon splitter<br />
lektorene<br />
Lille <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> er på vei inn i hovedorganisasjonen Akademikerne. Lærerforbundets<br />
Anders Folkestad ser det som en krigserklæring.<br />
Med 470 medlemmer er <strong>Lektorlag</strong>et<br />
et lite fagforbund, men når de lander i<br />
den faglig-politiske andedammen, blir<br />
det et stort plask. Både medlemsorganisasjoner<br />
i Akademikerne <strong>og</strong> de store<br />
lærerorganisasjonene føler seg truffet<br />
av spruten.<br />
Så sent som i oktober blokkerte<br />
<strong>Norsk</strong>e Sivilingeniørers Forening<br />
(NIF) for at <strong>Lektorlag</strong>et skulle slippe<br />
inn i Akademikerne. Siden den gang<br />
har Legeforeningen vervet 400 medlemmer,<br />
<strong>og</strong> i romjulen tippet de over<br />
det magiske tallet 20 000. Dermed får<br />
de en stemme til i Akademikernes råd<br />
<strong>og</strong> kan overkjøre NIF.<br />
NIFs president Einar Madsen biter<br />
nederlaget i seg, men frykter at<br />
Akademikerne kommer til å ligne<br />
mer <strong>og</strong> mer på Akademikernes<br />
Fellesorganisasjon, som ble avviklet<br />
ved dette årsskiftet. Det blir stadig<br />
flere små foreninger, <strong>og</strong> dermed behov<br />
for et større <strong>og</strong> dyrere sekretariat.<br />
– Det er definitivt klart at den opprinnelige<br />
ideen bak Akademikerne<br />
ødelegges, klager han <strong>og</strong> minner om<br />
at medlemskriteriene forutsetter store<br />
foreninger med eget sekretariat.<br />
– NIF er alene om å tolke reglene slik,<br />
selv om de umulig kan tolkes annerledes,<br />
sier han.<br />
Han er fornøyd med at reglene skal<br />
24 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
revideres før <strong>Lektorlag</strong>et blir ønsket<br />
velkommen. Madsen forutsetter at<br />
lektorene må betale forholdsvis høy<br />
kontingent for å få være med.<br />
Hans kollega i Legeforeningen, Hans<br />
Petter Aarseth, er godt fornøyd. Så<br />
lenge Akademikerne vil markere seg<br />
kraftig i utdannelsespolitikken, mener<br />
han det er helt nødvendig å ha med<br />
organisasjoner fra skoleverket.<br />
Krigserklæring<br />
For leder Anders Folkestad i<br />
Lærerforbundet er <strong>Lektorlag</strong>ets nye<br />
status dårlige nyheter. Han organiserer<br />
rundt 6000 lektorer <strong>og</strong> frykter utmeldinger.<br />
Så langt har ikke <strong>Lektorlag</strong>et<br />
hatt forhandlingsrett med staten.<br />
Dermed så svært få lektorer seg tjent<br />
med å melde seg inn. Men med tilknytning<br />
til en hovedorganisasjon blir det<br />
en mer alvorlig konkurrent. Folkestad<br />
føler seg provosert av Akademikerne.<br />
– Det er ikke en god søknad om fremtidig<br />
samarbeid dersom Akademikerne<br />
slipper inn <strong>Lektorlag</strong>et, sier han <strong>og</strong><br />
kaller det et ”antisamarbeidstiltak”.<br />
Folkestad mener at et sterkere<br />
<strong>Lektorlag</strong> vil splitte lærerne. Først<br />
<strong>og</strong> fremst er det lektorenes sak som<br />
vil lide.<br />
Situasjonen for Folkestad blir ikke lettere<br />
av at Lærerforbundet trolig fusjonerer<br />
med <strong>Norsk</strong> Lærerlag. Mange av<br />
lektorene synes de har lite til felles<br />
med førskolelærere <strong>og</strong> lærere i barneskolen.<br />
Gammel konflikt<br />
– Det er en 100 år gammel konflikt<br />
mellom almenskolen <strong>og</strong> den akademiske<br />
tradisjonen. Den vil vi bilegge med<br />
en ny organisasjon, sier Folkestad.<br />
Men han erkjenner at faren for medlemsflukt<br />
fra de med lengst utdannelse<br />
er stor. Nettopp den muligheten har<br />
<strong>Lektorlag</strong>et <strong>og</strong>så sett. Leder Henning<br />
Wold regner med en god del innmeldelser<br />
i løpet av få uker, <strong>og</strong> håper på<br />
mellom 2000 <strong>og</strong> 3000 medlemmer i<br />
løpet av noen år. At lektorenes stemme<br />
blir svekket om to organisasjoner skal<br />
tale deres sak, synes han er en drøy<br />
påstand.<br />
– En ren lektor-organisasjon vil selvfølgelig<br />
styrke oss i det faglig-politiske<br />
samarbeidet. Det synes jeg at lektor<br />
Folkestad snart må forstå, sier han.<br />
Men konflikten med Lærerforbundet<br />
stikker dypt <strong>og</strong> foregår ikke bare<br />
på lærerværelser <strong>og</strong> rundt forhandlingsbordet.<br />
I disse dager vurderer<br />
Høyesteretts kjæremålsutvalg om det<br />
skal behandle striden om navnet <strong>Norsk</strong><br />
<strong>Lektorlag</strong>. Lærerforbundet hevdet at<br />
det har rett til navnet, men har tapt i<br />
både herredsrett <strong>og</strong> lagmannsrett.<br />
Aftenposten 5.1.2001
Foto: Ø.L.<br />
Otto Kristiansen er født <strong>og</strong> oppvokst i Halden, som<br />
han karakteriserer som Norges fineste by. Han hadde<br />
en aktiv ungdomstid der han drev med svømming <strong>og</strong><br />
deltok i elevråd, gymnassamfunn, skoleavis <strong>og</strong> amatørteater.<br />
Tidligere utdanningsdirektør Ivar Bjørndal<br />
var Kristiansens engelsklærer <strong>og</strong> beskriver ham som<br />
”en våken, gløgg <strong>og</strong> selvbevisst ung elev”.<br />
Otto Kristiansen blir<br />
generalsekretær<br />
Fra 1. april 2001 ble nestleder Otto<br />
Kristiansen ansatt som generalsekretær<br />
i full stilling. Etter en intens flyttedugnad<br />
åpnet sekretariatet 2. april i<br />
Keysers gate 5 i Oslo. Denne tidli-<br />
Generalsekretær Otto Kristiansen (t.v.) <strong>og</strong> leder Henning Wold henger opp <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>s skilt på<br />
Keysersgate 5, våren 2002.<br />
gere leiegården tilhørte to andre foreninger<br />
i Akademikerne: Den norske<br />
Veterinærforening <strong>og</strong> Naturviterne<br />
(tidligere kalt Naturforvalterfor-<br />
bundet). Den tredje eieren var advokat<br />
Geir Lippestad.<br />
Frustrert over NUFO<br />
Av Otto Kristiansen<br />
Langvarig frustrasjon over utviklingen<br />
i NUFO <strong>og</strong> Lærerforbundet gjorde at<br />
jeg hadde sett meg om etter en annen<br />
fagforening. På min skole var NIF<br />
(som nå heter Tekna) relativt store, <strong>og</strong><br />
jeg in<strong>nr</strong>ømmer gjerne at jeg misunte<br />
realistene det alternativet de hadde. I<br />
<strong>og</strong> med at vi allerede hadde ”opprørere”<br />
på min skole, ble det lettere selv<br />
å være opprører da den tid kom.<br />
Oppfattet som leder<br />
Høsten 1997 hørte jeg i en nyhetssending<br />
at <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> var dannet,<br />
<strong>og</strong> senere så jeg en notis om det<br />
samme. Jeg tok kontakt med sentrale<br />
personer i Ås-miljøet <strong>og</strong> fikk tilsendt<br />
informasjonsmateriell, som jeg distribuerte<br />
på min skole. Dermed ble jeg<br />
av mine interesserte kolleger oppfattet<br />
som en slags leder, <strong>og</strong> jeg bidr<strong>og</strong> til at<br />
vi i løpet av kort tid kunne mønstre<br />
en liste med 15 innmeldinger som<br />
Kristiansen er cand. philol. (norsk hovedfag,<br />
engelsk mellomfag <strong>og</strong> sosiol<strong>og</strong>i<br />
grunnfag) <strong>og</strong> hadde vel 20 års undervisningserfaring<br />
fra Christianslund videregående<br />
skole (nå Frederik II videregående<br />
skole) i Fredrikstad da han i 2001<br />
ble ansatt som NLLs generalsekretær.<br />
ble sendt til NLLs sekretariat i Ås.<br />
Der var gleden stor over den tallrike<br />
gruppen, mens misnøyen sentralt i<br />
Lærerforbundet var tilsvarende stor<br />
da de fikk en kollektiv utmelding<br />
fra samme gruppe. Innmeldingen var<br />
operativ fra 1. februar 1998. Denne<br />
vinteren <strong>og</strong> våren kom det ca. 10 nye<br />
innmeldinger, <strong>og</strong> skolen ble avlagt<br />
et besøk av sentrale tillitsvalgte i<br />
Lærerforbundet som ville ha en forklaring<br />
på medlemsflukten.<br />
<strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07 25
Jeg ble overrasket over hvor lett det var<br />
å verve medlemmer, det var tydelig at<br />
det var flere som delte min frustrasjon<br />
over utviklingen i Lærerforbundet.<br />
Entusiasmen til mine kolleger gjorde<br />
det lett å bli engasjert. Dermed var<br />
jeg i ferd med å bli tillitsvalgt for<br />
nærmere 30 ”uorganiserte” lektorer,<br />
<strong>og</strong> jeg var positivt overrasket over<br />
utviklingen, samtidig som jeg satte<br />
stor pris på de synlige resultatene av<br />
organisasjonsvirksomheten.<br />
Aktiviteten på min skole ble registrert<br />
på sekretariatet i Ås, <strong>og</strong> det medførte<br />
at jeg fikk en henvendelse fra valgkomiteen<br />
med forespørsel om å stille til<br />
valg som styremedlem i det styret som<br />
skulle velges på det første årsmøtet på<br />
Norum Hotel i Oslo 18. april samme<br />
år. Selv om jeg syntes mine fagforeningsaktiviteter<br />
utviklet seg litt raskt,<br />
ble jeg smigret <strong>og</strong> svarte ja. Vi fikk<br />
tidlig besøk i Fredrikstad fra NLLs<br />
leder Truls Sevje <strong>og</strong> styremedlem Else<br />
Alvik. Dessuten ble vi invitert til<br />
møte i NLLs sekretariat i Ås, hvor jeg<br />
møtte sammen med et annet meget<br />
engasjert <strong>og</strong> dyktig lektorlagsmedlem<br />
fra Fredrikstad, Anne-Mari Bangor.<br />
Sekretariatet i Ås<br />
Etter det konstituerende møtet for det<br />
nye styret i mai 1998 ble jeg koblet til<br />
driften av sekretariatet i Ås. Det ble<br />
bemannet på deltid/skift av lederen<br />
Truls Sevje, ivrige medlemmer på<br />
Ås videregående skole <strong>og</strong> fra høsten<br />
1998 <strong>og</strong>så av undertegnede. Jeg gikk<br />
inn i en meget aktiv <strong>og</strong> intens periode<br />
med medlemsverving <strong>og</strong> organisasjonsbygging,<br />
<strong>og</strong> her fikk jeg kyndig<br />
hjelp <strong>og</strong> veiledning av mer erfarne<br />
kolleger fra Ås.<br />
Etter ett år, altså i 1999, ble jeg leder<br />
av sekretariatet, samtidig som jeg ble<br />
nestleder i sentralstyret. I denne pionertiden<br />
fløt politiske verv <strong>og</strong> administrative<br />
stillinger over i hverandre,<br />
men det var nødvendig for i det hele<br />
tatt å overleve.<br />
26 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
For sekretariatet var det viktig å utvikle<br />
et godt medlemsregister, spre<br />
informasjon om NLL, lage informasjonsmateriell,<br />
få på plass forsikringstilbud,<br />
<strong>og</strong> ikke minst brukte vi mye<br />
energi på å berede grunnen for det<br />
framtidige Akademiker-medlemskapet.<br />
Sammen med Truls Sevje <strong>og</strong> Else<br />
Alvik gjennomførte jeg mange møter<br />
med sentrale personer i Akademikerforeningene.<br />
Pionertiden<br />
Med utgangspunkt i dagens medlemstall<br />
<strong>og</strong> aktivitetsnivå, både internt <strong>og</strong><br />
eksternt, er det litt spesielt å se tilbake<br />
på tiden da NLL hadde sekretariat i<br />
Ås <strong>og</strong> drøyt 200 medlemmer. Men<br />
nettopp nå når vi feirer 10-årsjubileum,<br />
er det viktig ikke å glemme denne<br />
pionertiden <strong>og</strong>, ikke minst, de ildsjelene<br />
både i Ås <strong>og</strong> andre steder i landet<br />
som bidr<strong>og</strong> til at NLL overlevde en<br />
vanskelig etableringsfase.<br />
Jeg vet at mange personer fortjener<br />
ros, <strong>og</strong> vi har hatt riktige ledere til<br />
rett tid. Men jeg tillater meg likevel<br />
å framheve en person som i særlig<br />
grad har betydd mye for NLL – Else<br />
Alvik. Hun er på mange måter det nye<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>s mor. Else Alvik har<br />
solide kunnskaper, velutviklet evne<br />
til analytisk <strong>og</strong> strategisk tenkning <strong>og</strong><br />
stor arbeidskapasitet. Hun lærte meg<br />
svært mye i etableringsfasen, <strong>og</strong> jeg<br />
er svært takknemlig for samarbeidet<br />
med henne. Fra første dag ble strategien<br />
for å bli tatt opp som medlem<br />
av Akademikerne sentral. Jeg har hatt<br />
gleden av å arbeide under tre forskjellige<br />
ledere, <strong>og</strong> de har alle bidratt svært<br />
konstruktivt til NLLs utvikling <strong>og</strong><br />
vekst.<br />
Truls Sevje var pioneren som på<br />
mange måter måtte ”brøyte vei” i et<br />
vanskelig terreng, både med motstand<br />
i Akademikerne mot medlemskapet<br />
<strong>og</strong> motstand fra daværende<br />
Lærerforbundet mot bruk av navnet<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>. Han viste kløkt <strong>og</strong><br />
stor arbeidskapasitet, <strong>og</strong> han la grunnlaget<br />
for det medlemskapet som først<br />
skulle bli en realitet i 2001. Henning<br />
Wold bidr<strong>og</strong> med sine kunnskaper, sitt<br />
diplomati <strong>og</strong> ikke minst sin personlighet<br />
til at vi raskt fikk etablert et godt<br />
samarbeid med Akademikerne i deres<br />
ulike fora. Etter jevn medlemsvekst<br />
er vi ikke lenger den minste medlemsforeningen<br />
i Akademikerne, <strong>og</strong><br />
jeg tror det er riktig å si at vi er godt<br />
etablert <strong>og</strong> respektert.<br />
Den viktigste dagen i NLLs historie<br />
siden 1997 var utvilsomt 15.<br />
mars 2001, da vi omsider ble tatt<br />
opp som medlem. I denne sammenhengen<br />
må vi ikke glemme Sverre<br />
Strand, som var en viktig støttespiller<br />
for oss både som sentralt plassert<br />
rådgiver i Legeforeningen <strong>og</strong> som<br />
Akademikernes første generalsekretær.<br />
Strand trodde på oss fra første<br />
stund, <strong>og</strong> han har ved flere anledninger<br />
gitt oss verdifulle råd. Når det<br />
gjelder Akademikerne, har vår nåværende<br />
leder, Gro Elisabeth Paulsen,<br />
gjort et solid arbeid, <strong>og</strong> det er nok<br />
ingen tilfeldighet at Akademikerne nå<br />
er mer interessert i grunnutdanningen<br />
<strong>og</strong> lektorenes arbeidsvilkår. Tilfeldig<br />
er det heller ikke at hun ble varamedlem<br />
<strong>og</strong> senere medlem av styret i<br />
Akademikerne.
Otto Kristiansen:<br />
– Ordet ”lektor” er igjen i bruk<br />
– <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>s eksistens har bidratt til at ordet lektor igjen er i allmenn bruk, <strong>og</strong> nå ser det ut til at vårt<br />
syn på faglig kvalitet <strong>og</strong> gode vurderingsformer, bl.a. sentralgitte eksamener, vinner mer <strong>og</strong> mer fram. I tråd<br />
med denne utviklingen tror jeg kravet til faglig kompetanse hos undervisningspersonalet <strong>og</strong> dem som utøver<br />
andre akademiske yrker, vil øke, <strong>og</strong> dette vil igjen bidra til at NLL styrkes.<br />
Det er generalsekretær Otto Kristiansen<br />
som sier dette.<br />
– For oss er det viktig at flest mulig akademikere<br />
havner i Akademikerne, <strong>og</strong> vi<br />
bidrar gjerne til det ved å øke vår medlemsmasse.<br />
Men samtidig er det viktig<br />
at vi forblir tro mot våre kjerneoppgaver<br />
<strong>og</strong> skoleverksmedlemmene. Vi må ikke<br />
glemme grunnlaget for opprøret <strong>og</strong> etableringen<br />
i 1997.<br />
Otto Kristiansen var nestleder da<br />
Truls Sevje hadde ledervervet i <strong>Norsk</strong><br />
<strong>Lektorlag</strong>, <strong>og</strong> foran landsmøtet i 2000<br />
fikk han en forespørsel fra valgkomiteen<br />
om han var villig til å stille som lederkandidat.<br />
Organisasjonsbygging<br />
– Svaret jeg gav, var at jeg trivdes godt<br />
med administrativt arbeid <strong>og</strong> organisasjonsbygging,<br />
<strong>og</strong> gav uttrykk for at jeg<br />
gjerne ville fortsette med å lede sekretariatet,<br />
slik jeg hadde gjort siden 1999. På<br />
denne tiden pågikk det et intenst arbeid,<br />
særlig på det uformelle plan, for å bli<br />
medlem av Akademikerne, <strong>og</strong> vi fikk<br />
etter hvert klare signaler om at et slikt<br />
medlemskap snart ville bli en realitet.<br />
Landsmøtet valgte meg til NLLs generalsekretær<br />
på heltid når vi ble medlem<br />
i Akademikerne <strong>og</strong> åpnet sekretariat i<br />
Oslo. Det var nemlig en klar forutsetning<br />
for medlemskapet, forteller han.<br />
– Hva går arbeidet som generalsekretær<br />
ut på?<br />
– Jeg pleier litt fleipete å si at jeg er<br />
mer sekretær enn general, men det er<br />
faktisk slik virkeligheten er. Vi har et lite<br />
sekretariat der alle må være villige til å<br />
utføre mange arbeidsoppgaver, <strong>og</strong> det<br />
gjelder selvsagt <strong>og</strong>så meg. Særlig den<br />
første tiden etter etableringen i Oslo var<br />
det travle dager. Som eneste ansatt i full<br />
stilling falt naturlig nok de fleste oppgaver<br />
på meg, <strong>og</strong> jeg in<strong>nr</strong>ømmer gjerne<br />
at læringskurven denne tiden var meget<br />
bratt. Jeg hadde flere dyktige medarbeidere<br />
som bidr<strong>og</strong> på deltid, både fra det<br />
tidligere sekretariatsmiljøet i Ås <strong>og</strong> fra<br />
den nyvalgte politiske ledelsen.<br />
Otto Kristiansen ble tidlig kastet ut<br />
i forhandlingsverdenen, <strong>og</strong> etter hvert<br />
som han er blitt kjent med ”spillet”, har<br />
han lært seg å sette pris på denne delen<br />
av jobben.<br />
Mer oversiktlig hverdag<br />
I dag har NLL flere ansatte, <strong>og</strong> sekretariatsfunksjonen<br />
er blitt betydelig styrket.<br />
Det er <strong>og</strong>så en tydeligere deling mellom<br />
politiske <strong>og</strong> administrative oppgaver.<br />
Fortsatt er ingen jobb for liten for noen<br />
av de ansatte, inklusive generalsekretæren,<br />
men arbeidsdelingen har gjort<br />
hverdagen mer oversiktlig, ikke minst<br />
for generalsekretæren.<br />
– Jeg har ansvaret for at sekretariatet følger<br />
opp sentralstyrets bestillinger, <strong>og</strong> jeg<br />
er sekretær for sentralstyret. Jeg arbeider<br />
med organisasjonsbygging, oppfølging<br />
av tillitsvalgte, kursvirksomhet, <strong>og</strong><br />
har ellers ansvaret for økonomien, den<br />
daglige driften <strong>og</strong> de ansatte på sekretariatet.<br />
Det blir <strong>og</strong>så en del arbeid<br />
med å følge opp medlemsfordelene som<br />
gjelder bank <strong>og</strong> forsikring. Sentralstyret<br />
har valgt meg til å være forhandlingsansvarlig<br />
i kommunalt tariffområde,<br />
<strong>og</strong> det innebærer ganske stor aktivitet<br />
internt i Akademikerne (møter i forhandlingsutvalget<br />
Akademikerne kommune)<br />
<strong>og</strong> eksternt i forhold til arbeidsgiversiden.<br />
Jeg representerer <strong>og</strong>så NLL<br />
i Akademikernes informasjonsnettverk,<br />
<strong>og</strong> med unntak av nyhetssiden på nettsidene<br />
våre, som blir ivaretatt av redaktøren<br />
av <strong>Lektorbladet</strong>, har jeg ansvaret for<br />
de andre sidene.<br />
Kristiansen vedgår at han savner mer<br />
tid til å heve blikket <strong>og</strong> drive mer aktivt<br />
med organisasjonsutvikling, utredningsarbeid,<br />
medlemsverving <strong>og</strong> oppfølging<br />
av tillitsvalgte på alle nivåer.<br />
Positiv medlemsvekst<br />
– Den positive medlemsveksten som vi<br />
nå opplever, vil gi oss ressurser til bl.a. å<br />
styrke sekretariatsdriften, noe som igjen<br />
vil gjøre det mulig å fordele arbeidsoppgavene<br />
slik at generalsekretærfunksjonen<br />
blir mer slik den ideelt sett bør være,<br />
<strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07 27
med andre ord litt mer ”general”.<br />
– Hvordan vil du beskrive forholdet til<br />
Utdanningsforbundet <strong>og</strong> andre organisasjoner?<br />
– Vi har etter hvert blitt godt etablert i<br />
Akademiker-familien, den siste bekreftelsen<br />
på det er det faktum at lederen<br />
vår nå sitter i Akademikernes styre.<br />
Samarbeidet med de andre A-foreningene<br />
er godt, <strong>og</strong> vi har hatt spesielt mye<br />
med de foreningene å gjøre som organiserer<br />
undervisningspersonale, dvs.<br />
Tekna, Naturviterne <strong>og</strong> NITO (som har<br />
samarbeidsavtale med Akademikerne<br />
kommune). Som kjent var Tekna (som<br />
den gang het NIF) sterkt imot at NLL<br />
skulle bli medlem av Akademikerne,<br />
men etter at medlemskapet var et faktum,<br />
har Teknas folk opptrådt meget<br />
ryddig <strong>og</strong> profesjonelt. Det er ingen tvil<br />
om at våre medlemmer i skoleverket har<br />
profitert på det gode samarbeidet vi har<br />
hatt med de ovennevnte foreningene.<br />
Ifølge Kristiansen har det vært svært<br />
positivt at det er to andre fagforeninger<br />
fra Akademikerne i Keysers gate, nemlig<br />
Naturviterne <strong>og</strong> Veterinærforeningen.<br />
Særlig Naturviterne var til stor hjelp i<br />
NLLs etableringsfase i Oslo.<br />
Utdanningsforbundet<br />
– Vi forholder oss selvsagt <strong>og</strong>så til<br />
foreninger utenfor Akademiker-familien,<br />
<strong>og</strong> vi har <strong>og</strong>så samarbeidet med<br />
Utdanningsforbundet i noen saker.<br />
Dessuten møtes vi ofte i felles møter.<br />
Det er vel riktig å kalle forholdet formelt<br />
korrekt, men det er ingen hjerter<br />
som er satt i brann. Vi har hatt en del<br />
med <strong>Norsk</strong> Skolelederforbund å gjøre,<br />
først <strong>og</strong> fremst fordi vi har hatt noen<br />
felles interesser som mindre fagforeninger<br />
med markeringsbehov i forhold<br />
til storebror. Også for Skolelederne er<br />
Utdanningsforbundet storebror. Det er<br />
verdt å minne om at Skolelederne ikke er<br />
en arbeidsgiverforening, men en fagforening<br />
for skoleledere <strong>og</strong> deres interesser.<br />
De er nødvendigvis ikke de samme som<br />
våre, men det er en del sammenfallende<br />
interesser i bl.a. lønnspolitikken.<br />
– Vi vil om kort tid passere 2000 med-<br />
28 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
lemmer, <strong>og</strong> da bør vi absolutt kunne<br />
betrakte oss som en fagforening som er<br />
kommet for å bli. Vi opplever allerede<br />
at vi er et naturlig førstevalg for mange<br />
med mastergrad som tar sikte på arbeid<br />
i skolen, <strong>og</strong> vi vil få stadig flere av disse<br />
som medlemmer. NLL har signalisert<br />
at vi ønsker å organisere akademikere<br />
i flere yrker, <strong>og</strong> i tråd med dette vil<br />
bestrebelsen på å rekruttere <strong>og</strong>så utenfor<br />
skoleverket, medføre økt medlemsvekst.<br />
Et godt eksempel på dette er<br />
innmeldingen fra så å si alle musikerne<br />
i Oslo-Filharmonien. For oss er det viktig<br />
at flest mulig akademikere havner i<br />
Akademikerne, <strong>og</strong> vi bidrar gjerne til<br />
det ved å øke vår medlemsmasse. Men<br />
samtidig er det viktig at vi forblir tro mot<br />
våre kjerneoppgaver <strong>og</strong> medlemmene i<br />
skolen. Vi må ikke glemme grunnlaget<br />
for opprøret <strong>og</strong> etableringen i 1997.<br />
– Vår eksistens har bidratt til at ordet<br />
lektor igjen er i allmenn bruk, <strong>og</strong> nå ser<br />
det ut til at vårt syn på faglig kvalitet <strong>og</strong><br />
gode vurderingsformer, bl.a. sentralgitte<br />
eksamener, vinner mer <strong>og</strong> mer fram. I<br />
tråd med denne utviklingen tror jeg kravet<br />
til faglig kompetanse hos undervisningspersonalet<br />
<strong>og</strong> dem som utøver<br />
andre akademiske yrker,<br />
vil øke, <strong>og</strong> dette vil igjen<br />
bidra til at NLL styrkes.<br />
Informasjonsbehov<br />
Etter Kristiansens syn<br />
har det i NLLs 10 første<br />
år vært viktig å<br />
ivareta medlemmenes<br />
informasjonsbehov<br />
<strong>og</strong> å framstå som<br />
tydelig i de sakene<br />
som er viktige for<br />
organisasjonen, <strong>og</strong><br />
han understreker<br />
at bl.a. nettsidene<br />
<strong>og</strong> <strong>Lektorbladet</strong><br />
har spilt en viktig<br />
rolle i dette<br />
arbeidet.<br />
– Vi fikk relativt tidlig disse informainformasjonskanalene på plass, plass, <strong>og</strong> jeg er svært<br />
takknemlig for det arbeidet redaktørene<br />
har lagt ned.<br />
Som nærmeste naboer i Keysers<br />
gate har NLL to andre Akademikerforeninger:<br />
Veterinærforeningen <strong>og</strong><br />
Naturviterforbundet.<br />
– Vi har fått råd <strong>og</strong> hjelp fra begge, men<br />
det må være tillatt å trekke fram spesielt<br />
Naturviterforbundet, som tidlig inviterte<br />
oss med på deres kurs for tillitsvalgte, <strong>og</strong><br />
således bidr<strong>og</strong> til at NLL lettere fikk fart<br />
på egen opplæringsaktivitet. Dessuten<br />
har de vært lette å ty til i flere uformelle<br />
sammenhenger.<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> <strong>Lektorlag</strong> tok tidlig<br />
moderne elektronikk i bruk <strong>og</strong> fikk i 2001 en<br />
nettavis med Fred Olav Slutaas som redaktør. Den<br />
dagsaktuelle nettavisen ble snart veldig godt besøkt<br />
<strong>og</strong> ble et varemerke for <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>.
Fred Olav Slutaas:<br />
– Hadde ikke valgt skolen i dag!<br />
– Dersom de langtidsutdannede lærerne noen gang skal få rimelig betalt i forhold til utdanning <strong>og</strong> kompetanse,<br />
må det være gjennom en organisasjon som NLL, som slipper å ta all verdens hensyn til andre grupper i<br />
skolen når lønnskrav skal fastsettes.<br />
Det er NLLs første nettsideredaktør,<br />
Fred Olav Slutaas, som sier dette.<br />
Journalist<br />
Fred Olav Slutaas jobbet først som journalist<br />
i et par år <strong>og</strong> var egentlig i tvil om<br />
karrieren videre, men valgte skolen.<br />
– En av grunnene mine var at lærere<br />
<strong>og</strong> lektorer på den tiden tjente bra sammenlignet<br />
med journalister, men i dag<br />
er det annerledes. Jeg hadde nok aldri<br />
valgt skolen dersom jeg var ung i dag!<br />
sier han.<br />
Han var først tre år i ungdomsskolen <strong>og</strong><br />
arbeidet som pedag<strong>og</strong>isk konsulent et<br />
par år før han fant sin arbeidsplass på<br />
Romsdalskysten. Han er bosatt i Molde<br />
<strong>og</strong> arbeider ved Fræna videregående<br />
skole, hvor han <strong>og</strong>så er rådgiver.<br />
– Jeg meldte meg først inn i <strong>Norsk</strong><br />
<strong>Lektorlag</strong> i 1997, men gikk ut igjen<br />
etter press fra Lærerforbundet i Møre<br />
<strong>og</strong> Romsdal. De hevdet at folk som gikk<br />
over til NLL, måtte betale dyrt i tilfelle<br />
det ble streik om våren neste år, en streik<br />
som var halvveis varslet. Men etter det<br />
gjorde jeg kort prosess <strong>og</strong> meldte meg<br />
inn, sammen med åtte andre fra samme<br />
skole.<br />
Følte seg fremmed i<br />
Lærerforbundet<br />
Fred Olav Slutaas følte seg fremmed i<br />
Lærerforbundet etter at det hadde fusjonert<br />
med andre lærerorganisasjoner.<br />
– ”Min” gruppe var <strong>og</strong> er cand.mag.adjunkter<br />
<strong>og</strong> lektorer, altså akademisk<br />
utdannede lærere med 5 – 7 års utdan-<br />
ning, vesentlig fra universitetet. Denne<br />
gruppen ble usynlig i Lærerforbundet<br />
<strong>og</strong> er blitt enda mer anonym i<br />
Utdanningsforbundet. Dersom de langtidsutdannede<br />
lærerne noen gang skal få<br />
rimelig betalt i forhold til utdanning <strong>og</strong><br />
kompetanse, må det være gjennom en<br />
organisasjon som NLL, som slipper å<br />
ta all verdens hensyn til andre grupper i<br />
skolen når lønnskrav skal fastsettes. Jeg<br />
har faktisk vanskelig for å forstå hvorfor<br />
mange lektorer ikke melder seg inn hos<br />
oss, men jeg vet at vi vokser jevnt <strong>og</strong><br />
trutt <strong>og</strong> får stadig flere unge med.<br />
Tilfeldigheter<br />
– Hvordan hadde det seg at du ble valgt<br />
til redaktør for nettsidene?<br />
– Det hadde litt med tilfeldigheter å<br />
gjøre. Jeg var aktiv i en kort debatt om<br />
nettsidene på et landsmøte <strong>og</strong> hadde<br />
noen meninger om hvordan de burde<br />
se ut <strong>og</strong> brukes, <strong>og</strong> dermed rullet saken<br />
videre av seg selv. Jeg ble spurt om å<br />
påta meg jobben, men det betydde selvsagt<br />
en del at jeg hadde erfaring fra journalistikk,<br />
<strong>og</strong> at jeg hadde vært redaktør<br />
for Rådgivernytt.<br />
Over 2000 oppslag<br />
Siden han ble redaktør for nettsidene<br />
<strong>og</strong> til han overlot stafettpinnen til<br />
<strong>Lektorbladet</strong>s redaktør 1. september<br />
2007, har Fred Olav Slutaas produsert<br />
over 2000 oppslag <strong>og</strong> skrevet nærmere<br />
1500 små <strong>og</strong> store artikler.<br />
– Det meste av stoffet på NLLs nettsider<br />
er basert på nyheter <strong>og</strong> hendelser som<br />
omtales på Internett. I tillegg kommer<br />
egenproduserte saker fra forskjellig hold<br />
Fred Olav Slutaas<br />
er født <strong>og</strong> oppvokst<br />
i Svolvær.<br />
Etter å ha avlagt<br />
examen artium<br />
ved Svolvær gymnas<br />
begynte han<br />
å studere filol<strong>og</strong>i i<br />
Bergen (tysk, historie<br />
<strong>og</strong> nordisk).<br />
Senere ble det<br />
nordisk hovedfag (fra NTNU) <strong>og</strong> pedag<strong>og</strong>isk seminar i<br />
Oslo. Hans arbeidsplass er Fræna videregående skole.<br />
i <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>, forteller han <strong>og</strong> in<strong>nr</strong>ømmer<br />
at mange forventer god språkføring<br />
<strong>og</strong> saklighet siden vi bruker ordet<br />
”lektor” i organisasjonsnavnet.<br />
– Som langtidsutdannede akademikere<br />
må vi være ekstra nøye med hvordan vi<br />
uttrykker oss. Folk forventer seriøsitet<br />
<strong>og</strong> aksepterer ikke skrivefeil <strong>og</strong> blundere.<br />
Jeg har fått noen få sure brev i de<br />
årene jeg har vært nettredaktør, men<br />
langt flere positive tilbakemeldinger.<br />
Mange har gitt uttrykk for at de synes<br />
det er flott med en nettside som ofte<br />
vinkler problemstillingene på en annen<br />
måte enn hva som er vanlig. Også medlemmer<br />
av Utdanningsforbundet har sagt<br />
nettopp det.<br />
– Hva bør NLL gjøre for å styrke sin<br />
stilling?<br />
– Jeg tror vi må fortsette å spisse våre<br />
flaggsaker, som fokus på kunnskap <strong>og</strong><br />
faglig kvalitet i skolen samt objektiv<br />
<strong>og</strong> rettferdig vurdering. Det er nemlig<br />
mange som er enige med oss!<br />
<strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07 29
Kontakt med politiske<br />
<strong>og</strong> akademiske miljøer<br />
Av Truls Sevje<br />
En fagforening som ønsker samfunnsinnflytelse,<br />
må ha politiske kontakter,<br />
uten selv å bli partipolitisk. I<br />
min tid som leder hadde vi lobbymøter<br />
på stortingsnivå med Høyre,<br />
Fremskrittspartiet <strong>og</strong> SV.<br />
På Stortinget<br />
Jeg ledet samtalene med Høyre <strong>og</strong><br />
Frp. Det var gode møter, men det<br />
må sies at det endelige resultatet ble<br />
magert. Inge Lønning ble ikke utdanningsminister,<br />
som jeg håpet. Kristin<br />
Clemet hadde en sterk berøringsangst<br />
overfor fagforeninger, det var nærmest<br />
en skole i ”høyrearr<strong>og</strong>ansen”<br />
å komme med synspunkter overfor<br />
Clemet <strong>og</strong> hennes statssekretærer.<br />
Nye fagplaner i matematikk<br />
Som leder av matematikkutvalget i<br />
NLL arbeidet jeg en del med nye fagplaner<br />
i matematikk for videregående<br />
opplæring sammen med en gammel<br />
studievenn, professor Geir Ellingsrud.<br />
Disse fagplanene var svært gode.<br />
Matematikk er skolens problemfag<br />
nummer en. Med den store utbyggingen<br />
av gymnasene på 60-tallet<br />
var det klart at det måtte gjøres noe<br />
med de gamle gymnasfagene, ellers<br />
ville jo strykprosenten bli formidabel.<br />
Løsningen som ble valgt, var å senke<br />
de faglige nivåene framfor å søke<br />
en løsning i større differensiering,<br />
i god sosialdemokratisk likhetsånd.<br />
Matematikkfaget skulle ha tre varianter.<br />
Én for elever som velger matematikk<br />
<strong>og</strong> fysikk, én for elever som velger<br />
de mykere realfagene som kjemi<br />
<strong>og</strong> biol<strong>og</strong>i, <strong>og</strong> en tredje for elever som<br />
velger samfunnsfag. Hensikten var å<br />
vinkle matematikkfaget inn mot disse<br />
tre studieretningene. Elever som vel-<br />
30 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
ger typiske språkfag, skulle få slippe.<br />
I første klasse skulle det være en todeling<br />
av matematikkfaget fra dag en.<br />
Vi gjorde et framstøt overfor Clemet<br />
<strong>og</strong> bad om et møte hvor vi kunne<br />
legge fram vår skisse. Det kom ingen<br />
respons fra henne. Geir Ellingsrud,<br />
nåværende rektor ved Universitetet i<br />
Oslo <strong>og</strong> jeg som leder av fagutvalget<br />
for matematikk i <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>,<br />
møtte en kald skulder. Høyre som<br />
skoleparti <strong>og</strong> et inkluderende parti<br />
passer nok best når festtalene skal<br />
holdes. Jeg har full forståelse for at et<br />
politisk parti ikke vil bli fanget opp av<br />
en fagforening. Lønns- <strong>og</strong> arbeidsforhold<br />
bør ikke være et særlig hyppig<br />
tema i samtaler med politikere. Men<br />
at et parti som Høyre heller ikke vil ha<br />
samtaler som gjelder den faglige kvaliteten<br />
i skolen, er meningsløst. <strong>Norsk</strong><br />
<strong>Lektorlag</strong> ville vært Høyres beste<br />
venn i så måte. Ingen forlanger at et<br />
parti skal styres av interesseorganisasjoner,<br />
men samfunnet <strong>og</strong> de enkelte<br />
partier er best tjent med at de lytter<br />
<strong>og</strong> holder kontakt med organisasjoner<br />
som <strong>og</strong>så har et samfunnsmessig budskap.<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> har bedre skoleekspertise<br />
enn de politiske partiene.<br />
I Frp hadde vi møte med Ursula Evje,<br />
André Kvakkestad <strong>og</strong> Fridtjof Frank<br />
Gundersen, men disse forsvant ut av<br />
Stortinget ganske raskt.<br />
Møte med SV<br />
Møtet med SV var helt spesielt. Rolf<br />
Reikvam, senere leder av Stortingets<br />
undervisningskomité, tok høflig imot<br />
oss. To medlemmer fra en videregående<br />
skole i Akerhus førte ordet.<br />
Reikvam avviste det meste i tur<br />
<strong>og</strong> orden. Møtet var en meget god<br />
demonstrasjon av hvor fjernt SV står<br />
Rolf Reikvam<br />
lektorene i skolesaker! Kunnskap er<br />
ikke det SV står for – heller omsorg,<br />
trivsel <strong>og</strong> obskure pedag<strong>og</strong>iske oppfatninger.<br />
Vi var alle tydelig skuffet<br />
etter dette møtet.<br />
Møte med<br />
Utdanningsdepartementet<br />
Jeg kom forholdsvis tidlig i kontakt<br />
med Utdanningsdepartementet.<br />
Den første kontakten var med folk på<br />
embetsmannsnivå, folk som gjorde<br />
skikkelig rede for inngåtte avtaler,<br />
gjeldende lover <strong>og</strong> regler <strong>og</strong> saker<br />
departementet arbeidet med. Her ble<br />
jeg positivt overrasket. Jeg fikk inntrykk<br />
av at det var stor vilje til dial<strong>og</strong>,<br />
<strong>og</strong> at vi skulle bli skikkelig informert.<br />
Når det gjaldt kontakt med departementets<br />
skolefagfolk, var situasjonen<br />
en helt annen. Som tidligere nevnt<br />
hadde jeg laget et forslag til nye matematikkplaner.<br />
Pressen slo det opp,<br />
<strong>og</strong> statsråd Jon Lilletun arrangerte<br />
et møte i departementet for å drøfte<br />
matematikkundervisningen i skolen.
Jeg ble invitert som eneste heltidslektor<br />
i videregående skole. Folk i departementet<br />
hadde <strong>og</strong>så sørget for å invitere<br />
en rekke helt spesielle matematikere<br />
<strong>og</strong> didaktikere fra universiteter<br />
<strong>og</strong> høyskoler. Alle var uenige med<br />
meg. Departementets folk visste hvordan<br />
de skulle torpedere forslag de var<br />
uenig i. Georg Mathiesen <strong>og</strong> Thorvald<br />
Astrup var personene i departementet<br />
som direkte motarbeidet de fleste<br />
gode forslag. Som en av skole-Norges<br />
fremste representanter sa til meg:<br />
Astrup har gjort nok ugagn. At partiene<br />
lot disse personene herje fritt i<br />
departementet, er utrolig. I ettertid<br />
erfarte jeg at departementet hadde<br />
sine spesielt utvalgte ”Tordenskiolds<br />
soldater” i skole- <strong>og</strong> forskningsmiljøene.<br />
I skolesaker var de uenig med 99<br />
% av sine fagmiljøer. Hadde statsrådene<br />
hatt bredere kontakt med skole-<br />
Norge, <strong>og</strong> lektorene i særdeleshet,<br />
ville innflytelsen til disse negative<br />
departementsfolkene ha blitt kraftig<br />
desimert.<br />
Det var ett lyspunkt i Høyre. Grete<br />
Horntvedt, skolebyråden i Oslo inviterte<br />
meg til et møte i Oslo rådhus.<br />
Hun var interessert i å prøve ut NLLs<br />
forslag til matematikkplaner på skolene<br />
i Oslo, men hun kunne selvfølgelig<br />
ikke ta en snarvei utenom departementet.<br />
Departementet satte foten<br />
ned, bl.a. ved å hevde at vi allerede<br />
hadde fått gjennomslag for noen av<br />
våre synspunkter. Det var ren bløff,<br />
men Astrup fornektet seg sjelden.<br />
Statsråd Jon Lilletun<br />
I min tid som leder av NLL ble det<br />
stadig fremmet krav om testing av<br />
lærere. At <strong>og</strong>så lærere skal vurderes,<br />
er selvsagt, men mindre selvsagt<br />
er vurderingskriteriene. Men statsråd<br />
Jon Lilletun var blant dem som gjerne<br />
ville teste lærerne. Fra før var jeg ganske<br />
irritert på statsråden, som stadig<br />
vekk framhevet i ulike fora at han<br />
bare hadde lest én bok, <strong>og</strong> den klarte<br />
han seg med. Jon Lilletun var fra KrF,<br />
<strong>og</strong> det var jo ganske klart hvilken bok<br />
Jon Lilletun<br />
han hadde lest. Han poengterte alltid<br />
at han bare hadde folkeskolen, framhaldsskolen<br />
<strong>og</strong> søndagsskolen, <strong>og</strong> at<br />
søndagsskolen hadde vært den mest<br />
nyttige. Jeg fikk et helsides oppslag<br />
i Dagbladet da jeg tok til orde for at<br />
vi godt kunne vurdere lærerne, men<br />
da burde vi starte på toppen med<br />
å ”teste” statsråden, han som bare<br />
hadde lest én bok. Det virket. Lilletun<br />
nevnte senere aldri at lærerne burde<br />
”testes”. Ei heller at han bare hadde<br />
lest bare én bok.<br />
Uansett, Jon Lilletun var en romslig<br />
politiker med evne til å lytte – <strong>og</strong> langt<br />
å foretrekke framfor mange av sine<br />
forgjengere. Ett av de svake feltene i<br />
Lilletuns tid som undervisningsminister<br />
var sammensetningen av statssekretærkorpset<br />
<strong>og</strong> rådgiverstaben. Jeg<br />
mener at alle partier bør hente disse<br />
fra undervisnings- <strong>og</strong> forskningsmiljøene,<br />
uten at det er noen garanti mot<br />
dårlig politisk håndverk. Bedehusene<br />
<strong>og</strong> misjonærforeningene er intet godt<br />
rekrutteringssted. KrF bør se utover<br />
kjernemiljøet sitt når det gjelder faglig<br />
rekruttering til politiske departementsstillinger.<br />
Jeg var i mange år<br />
kollega med en trofast KrF-er som<br />
<strong>og</strong>så hadde vært ordfører i sin by.<br />
Vi var meget sjelden uenige i skolespørsmål.<br />
Akademia<br />
Heller ikke alle vi trodde var våre<br />
venner, viste seg å være det i skolesammenheng.<br />
Man skulle kanskje<br />
tro våre synspunkter ble applaudert<br />
av folk i akademia, men det var slett<br />
ikke alltid tilfellet. Man kan undres i<br />
hvilken grad forskere i pedag<strong>og</strong>ikk <strong>og</strong><br />
didaktikk har politiske <strong>og</strong> personlige<br />
agendaer i sin virksomhet. Benektelse<br />
av fakta, motvilje mot å forske på den<br />
ubehagelige nivåsenkningen – samt<br />
ønsket om å framstille trivselen i<br />
norsk skole som mer verdifull enn det<br />
faglige nivået ser ut til å prege deler<br />
av hverdagen. Det kan virke som om<br />
de pedag<strong>og</strong>iske <strong>og</strong> didaktiske miljøene<br />
nesten alltid ender opp som sosionomiske<br />
”forskningsmiljøer”.<br />
Jeg kjenner to unntak: professor<br />
Arild Tjellvoll ved Universitetet<br />
i Oslo <strong>og</strong> professor Kaare Skagen<br />
ved Høgskolen i Oslo (tidligere ved<br />
Universitetet i Tromsø).<br />
Elever kan gå mange år på en skole<br />
<strong>og</strong> trives utmerket uten å lære noe<br />
særlig, <strong>og</strong> mange gjør det. Poenget<br />
må jo være å få dannet skoler hvor<br />
elevene trives fordi de lærer noe.<br />
Kunnskapsformidling er verdens<br />
desidert eldste yrke. En generasjons<br />
kunnskap skal formidles videre til<br />
neste generasjon som på sin side skal<br />
utvide kunnskapshorisonten. Dette er<br />
det viktigste i menneskehetens historie.<br />
Dessverre sterkt underminert av<br />
moderne pedag<strong>og</strong>er <strong>og</strong> skolepolitikere<br />
som selv mangler faktiske faglige<br />
kunnskaper.<br />
<strong>Norsk</strong> matematikkråd<br />
Jeg ble bedt om å skrive til <strong>Norsk</strong><br />
matematikkråd <strong>og</strong> søke om medlemskap<br />
for <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>. Det gjorde<br />
jeg. Det ble ingen udelt positiv affære.<br />
Høyskoler <strong>og</strong> universiteter arbeidet<br />
under samme lov. I <strong>Norsk</strong> matematikkråd<br />
var høyskolematematikerne<br />
i flertall, ikke alle var engang matematikere.<br />
Møtene hadde morsomme<br />
faglige foredrag på et nivå tilpasset<br />
høyskolene. Debattene dreide seg mye<br />
om skolen, lite om universitetene.<br />
Universitetsansatte hadde litt for lett<br />
for å legge skylden på matematikklærerne<br />
i skolen når det gjaldt svikten<br />
<strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07 31
i rekrutteringen til matematikkfaget.<br />
Det likte jeg dårlig <strong>og</strong> kvitterte med<br />
at svikten nok heller skyldtes dårlige<br />
forelesere på universitetene. Dermed<br />
skjønte alle at dette ikke var noen<br />
fruktbar problemstilling. Både universiteter<br />
<strong>og</strong> høyskoler opererer under<br />
samme lov, altså får studentene studie-<br />
32 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
poeng begge steder, i god sosialdemokratisk<br />
utjamningsånd. Jeg sjekket<br />
eksamensoppgaver i matematikk<br />
ved en høyskole. Det var bedrøvelige<br />
greier. På høyskoler får man studiepoeng<br />
ved å løse matteoppgaver på ungdomsskolenivå.<br />
Det gjør man garantert<br />
ikke på universitetene. Men det<br />
var et ikke-tema i matematikkrådet. I<br />
det hele tatt, innen utdanning <strong>og</strong> forskning<br />
er det for mange ikke-temaer.<br />
Ikke-temaer bør settes på dagsordenen<br />
– <strong>og</strong> så får man heller tråkke enkelte<br />
på tærne. Verden går raskest framover<br />
når de som blir tråkket på tærne, blir<br />
stående igjen.<br />
Gamle matteprøver for vanskelige<br />
60-tallets ungdomsskoleeksamen i matte er for vanskelig for dagens elever i videregående.<br />
95 prosent av førsteklassingene i videregående strøk da lektor Truls Sevje testet sin klasse i eksamensoppgaver<br />
i algebra gitt på ungdomsskolen på 60-tallet. Dette var elever som hadde gått nesten ett år i<br />
videregående.<br />
Den samme testen gjorde han på en<br />
klasse som hadde valgt den vanskeligste<br />
matematikken, <strong>og</strong> hadde elever som<br />
hadde gått nesten to år i videregående.<br />
Da var strykprosenten 60.<br />
Dette forteller stifter <strong>og</strong> tidligere leder<br />
i <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>, Truls Sevje. Han er<br />
nå leder i <strong>Lektorlag</strong>ets fagutvalg for<br />
matematikk, <strong>og</strong> gjorde selv testen på<br />
sine egneelever.<br />
– I algebra ligger dagens elever omtrent<br />
toår etter dem som gikk på skolen for<br />
en generasjon siden, sier Sevje.<br />
Han mener de store skolereformene på<br />
90-tallet har skylden.<br />
– Reformene ble gjennomført over<br />
hodene på oss som kjente problematikken<br />
på kroppen hverdag. Lærerne ble<br />
aldri hørt, <strong>og</strong> resultatet er en nivåsenkning.<br />
<strong>Lektorlag</strong>et vil at elevene, når de<br />
begynner i ungdomsskolen, bør deles<br />
inn i to grupper i matematikk. De<br />
som er interessert, <strong>og</strong> de som har sine<br />
hovedinteresser innenfor andre fag.<br />
– Men de skal ikke deles inn etter<br />
ferdigheter eller karakterer. Alle elever<br />
som vil lære matte, skal få sjansen.<br />
Selv om de ikke er så flinke i utgangspunktet,<br />
sier Sevje.<br />
Åpenhet <strong>og</strong> valg<br />
Direktør i kompetanseavdelingen i<br />
NHO, Baard Meidell Johannesen, sier<br />
oppslagene i Aftenposten den siste<br />
tiden om de dårlige tilstandene i norsk<br />
skole, stemmer bra med de observasjonene<br />
NHO selv har gjort.<br />
– Det er ikke rart at det er sånn. Det<br />
får jo ikke noen konsekvenser, verken<br />
for læreren eller skolen, om resultatene<br />
er dårlige. Samfunnet vet ikke hvilke<br />
skoler som er gode, <strong>og</strong> hvilke som er<br />
dårlige. Og foreldrene kan ikke fritt<br />
velge skole. Dermed finnes det ingen<br />
korrektiver, sier Meidell Johannesen.<br />
NHO vil derfor ha åpenhet om resultatene<br />
ved den enkelte skole, <strong>og</strong> fritt<br />
skolevalg.<br />
Mangler mat <strong>og</strong> søvn<br />
Arne Solheim Kaldahl er lærer på<br />
Ås videregående skole. Han mener at<br />
foreldrene selv <strong>og</strong>så må ta ansvar for<br />
de dårlige resultatene. For i de årene<br />
han har vært i skolen, er elevene blitt<br />
trøttere <strong>og</strong> mer sultne.<br />
– Det finnes ikke den pedag<strong>og</strong>iske<br />
metode som kan lære en trøtt <strong>og</strong> sulten<br />
elev noe som helst. Når de kommer på<br />
skolen med to-tre timer for lite søvn,<br />
uten å ha spist frokost, står vi maktesløse,<br />
sier Solheim Kaldahl.<br />
Han mener dessuten motivasjonen til<br />
å gjøre en innsats på ungdomsskolen<br />
er borte, siden alle kommer inn på<br />
videregående skole uansett. Rundt 90<br />
prosent kommer dessuten inn på det<br />
grunnkurset de helst vil begynne på.<br />
Ikke vanskelig<br />
Blant de mange som har reagert på<br />
Aftenpostens oppslag om de dårlige<br />
matematikk-kunnskapene, er <strong>og</strong>så student<br />
ved fysisk institutt på Universitetet<br />
i Oslo, Klaus Magnus Johansen.<br />
– Vi er veldig bekymret. Problemet<br />
er at alle mener det vi driver med<br />
er så komplisert. Kristin Clemet sa<br />
det <strong>og</strong>så da hun var her <strong>og</strong> delte ut<br />
Formidlingsprisen. Hun understreket<br />
hvor viktig god formidling er, fordi det<br />
vi driver med er så vanskelig.<br />
– Men det er jo ikke riktig. Fysikk er<br />
egentlig ganske enkelt. Vi beskjeftiger<br />
oss med størrelser som kan måles <strong>og</strong><br />
veies, <strong>og</strong> evige fysiske lover. Psykol<strong>og</strong>i<br />
er for eksempel mye mer komplisert.<br />
For ikke å snakke om norsk politikk,<br />
som Clemet selv steller med. Der er<br />
det mye vanskeligere å forutse hvilke<br />
faktorer som er viktige.<br />
Aftenposten, 12.12.2001
Finner ikke bilde av læresenteret<br />
Læringssenterets lokaler i Kolstadgata 1 på Tøyen i<br />
Oslo (Foto: Lisbeth Falling)<br />
Slaget om eksamen<br />
Henning Wold hadde kvaliteten på sentralgitt<br />
eksamen som en fanesak. Før<br />
<strong>og</strong> under skriftlig eksamen i 2002 gav<br />
Læringssenteret mildest talt uklare signaler<br />
til skolene om hvilke hjelpemidler<br />
som skulle være tillatt ved norskeksamen.<br />
Det ble det rene kaos. Læringssenteret<br />
hadde ikke kontrollrutiner til å hindre<br />
fadesen.<br />
Henning Wold ble invitert til debatt på<br />
direkten i NRK radio med en direktør<br />
i Læringssenteret. Wold argumenterte<br />
overbevisende for sitt syn på klare regler<br />
for eksamen. Direktøren har vært lite<br />
synlig i debatten senere.<br />
Noen har hevdet at eksamensskandalen<br />
i 2002 var en del av grunnlaget<br />
for Regjeringens beslutning om<br />
legge ned Læringssenteret <strong>og</strong> opprette<br />
Utdanningsdirektoratet i 2004.<br />
Utdanningsforbundet deltok ikke i debatten<br />
<strong>og</strong> gikk i dekning til støyen omkring<br />
eksamen hadde lagt seg.<br />
L<strong>og</strong>osaken<br />
En av de mindre vellykkede sakene som<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> behandlet i Henning<br />
Et bevis på at NLL virkelig var kommet inn ”i varmen”,<br />
var statsråd Kristin Clemets ja til å komme <strong>og</strong> hilse<br />
landsmøtet i 2002. Hun var der i nærmere to timer <strong>og</strong><br />
svarte på spørsmål fra salen i tillegg til å holde et meget<br />
engasjert foredrag. Trond Giske var for øvrig invitert<br />
til landsmøtet året før, men han fant det ikke en gang<br />
bryet verd å svare på invitasjonen. Derimot stilte Øystein<br />
Djupedal opp på landsmøtet i 2006.<br />
Wolds lederperiode, var den såkalte<br />
l<strong>og</strong>osaken.<br />
– Det hele startet med et forslag om<br />
nye l<strong>og</strong>o som ble vedtatt av landmøtet<br />
i 2001, forteller Wold. – Sentralstyret,<br />
som <strong>og</strong>så var splittet i dette spørsmålet,<br />
fikk laget nærmere 30 nye forslag som<br />
ble lagt fram for landsmøtet i 2002.<br />
Men ingen av de nye forslagene fikk<br />
flertall, <strong>og</strong> dermed var ”uglen” fortsatt<br />
NLLs l<strong>og</strong>o. Tilhengerne av ny l<strong>og</strong>o protesterte<br />
<strong>og</strong> hevdet at landsmøtet i 2001<br />
hadde vedtatt at NLL skulle ha ny l<strong>og</strong>o.<br />
Sentralstyret vedtok derfor etter landsmøtet<br />
å sende denne saken til uravstemning<br />
blant medlemmene, <strong>og</strong> resultatet ble<br />
at 78 % sa ja til uglen. Det var imidlertid<br />
Forsiden av <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5 2003<br />
bare 20 % deltakelse i avstemningen. I<br />
ettertid bør det vel in<strong>nr</strong>ømmes at slike<br />
spørsmål må avgjøres administrativt <strong>og</strong><br />
ikke av et landsmøte. Dette var en viktig<br />
erfaring å ta med seg videre for en ung<br />
organisasjon. Slike spørsmål er uhyre<br />
tidkrevende å behandle demokratisk,<br />
legger Wold til.<br />
En annen viktig sak for NLL dette<br />
året var Stortingsmelding 16 – lærerutdanningsmeldingen<br />
som ble vedtatt av<br />
Stortinget i juni. NLL deltok sammen<br />
med Akademikerne i en åpen høring<br />
i Stortinget <strong>og</strong> krevde et 6-årig løp<br />
for lektorutdanningen pluss lønnet ”turnustjeneste”<br />
for hovedfagskandidater<br />
– eventuelt fullstipendiering av PPU.<br />
<strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07 33
e med – representativ som han er. Personlig<br />
innendørs, det<br />
orlag som ønsker å<br />
len. Parolen er enkel:<br />
kke Hakkespett er<br />
Nr. 1 - 2002 • 1. årgang Medlemsblad for <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> www.norsklektorlag.no<br />
<strong>Lektorbladet</strong><br />
I februar 2002 ble Per Thorvald Larsen<br />
ansatt som redaktør for <strong>Lektorbladet</strong>. I<br />
sin bok ”Tatt av skolen” skriver Larsen<br />
at årene som redaktør av <strong>Lektorbladet</strong><br />
var en krevende, men utrolig interessant<br />
tid. Han fikk se skoleverket fra orkesterplass<br />
<strong>og</strong> gjøre det han alltid har likt<br />
veldig godt – å skrive.<br />
– Å finne et navn på bladet var det første<br />
problemet som måtte løses, forteller<br />
han. – Jeg var inne på navnene ”Fag<br />
<strong>og</strong> skole” <strong>og</strong> ”<strong>Norsk</strong> Lektorblad”. Det<br />
endelige navnet var det generalsekretær<br />
Otto Kristiansen som foreslo. Jeg syntes<br />
forslaget var godt, <strong>og</strong> det ble valgt.<br />
Larsen gav bladet undertittelen ”Magasin<br />
for fag, skole <strong>og</strong> utdanning” for at det<br />
skulle favne videst mulig <strong>og</strong> kunne leses<br />
av alle. Hans idé var at bladet ikke skulle<br />
være et rent meldingsblad eller tidsskrift,<br />
men et aktuelt skolemagasin. I det<br />
første skoleåret hadde han full stilling i<br />
skolen ved siden av redaktørgjerningen,<br />
det andre skoleåret 75 %, <strong>og</strong> så halv stilling<br />
inntil han ble syk julen 2004.<br />
Flisa Trykkeri<br />
Per Thorvald Larsen satte som en forutsetning<br />
at bladet skulle ha moderne<br />
design, være trykt på pent papir <strong>og</strong> ha<br />
gode bilder. Medlemmene skulle ha et<br />
<strong>Lektorbladet</strong><br />
tt Hva i all Norden?<br />
NDS UNDERSTØTTELSESSELSKAP<br />
tt Møte med generalsekretæren<br />
Forsiden på <strong>Lektorbladet</strong><br />
<strong>nr</strong>. 1-02<br />
Per Thorvald Larsen Forsiden av <strong>Lektorbladet</strong>s første utgave, 2002<br />
blad å være stolte av. Det kunne Flisa<br />
Trykkeri i Solør gi dem. Den 22 år<br />
gamle grafiske designeren Ane Marte<br />
Taihaugen fikk i oppgave å designe<br />
bladet, <strong>og</strong> <strong>Lektorbladet</strong> ble fagprøven<br />
hennes.<br />
– Vi fikk etter hvert et veldig godt samarbeid<br />
med nesten daglig kontakt på<br />
telefon eller e-post. Dette var et møte<br />
med en annen verden enn skolen, <strong>og</strong> det<br />
var veldig positivt for meg. Kontakten<br />
med fagfolk som kunne sitt fag til<br />
fingerspissene, gav meg som vanket i<br />
skoleverkets omtrentlighet, noe å tenke<br />
over, sier Per Thorvald Larsen.<br />
Landet rundt på reportasjereiser<br />
Som redaktør av <strong>Lektorbladet</strong> ville Per<br />
Thorvald Larsen møte medlemmene i<br />
deres hverdag, <strong>og</strong> derfor reiste han landet<br />
rundt på reportasjeturer.<br />
– Jeg tok ikke et eneste intervju skriftlig<br />
eller på telefonen. Man må ha vært på<br />
stedet <strong>og</strong> sett mennesker i øynene for å<br />
kunne skrive godt om dem. Men en slik<br />
arbeidsmåte er veldig tidkrevende, <strong>og</strong><br />
den tappet kreftene mine, vedgår han.<br />
Reportasjer fra arbeidsplassene skulle<br />
være et varemerke for <strong>Lektorbladet</strong><br />
<strong>og</strong> markere en forskjell fra bladet<br />
Utdanning, som sjelden besøkte skoler.<br />
Ane Marte Taihaugen<br />
Overalt ble Larsen tatt imot av entusiastiske<br />
medlemmer som kjørte ham rundt<br />
<strong>og</strong> bød på private middager med etterfølgende<br />
middagslur.<br />
– Jeg møtte trivelige kolleger jeg aldri<br />
vil glemme. For en skolemann var det<br />
en ny opplevelse å møte virkelig entusiasme<br />
for det jeg drev med. Disse reisene<br />
er derfor de beste minnene jeg har fra<br />
tiden som redaktør, legger han til.<br />
Venstresiden<br />
– Mange sier at det var en konservativ<br />
gruppe lektorer som dannet NLL i<br />
1997.<br />
øttelsesselskapet om spalteplass til nedenstående årsberetning ettersom<br />
Deres fagforening:<br />
– Dette er en helt gal oppfatning. Hele<br />
det politiske spekteret var representert,<br />
men med klar overvekt fra venstresiden.<br />
Mange har hatt behov for å sette<br />
merkelapp på NLL, <strong>og</strong> da er merkelappen<br />
”konservativ” bekvem for mange<br />
som ser på NLL som uønsket, sier Per<br />
Thorvald Larsen. Uten å nevne hvor han<br />
selv hører hjemme politisk, roser han i<br />
boka ”Tatt av skolen” Arbeiderpartiets<br />
skolepolitiske innsats. Han er <strong>og</strong>så raus<br />
mot Kristin Clemet.<br />
d Understøttelsesselskap holdt sin årlige generalforsamling på Oslo ka<br />
skapet, gjennomgått <strong>og</strong> funnet i orden av revisor, ble godkjent. Dette<br />
001 hadde utbetalt kr. 30500,- i bidrag til trengende. Gravferdsbidrage<br />
r Frøydis Dietrichson , som nestformann, lektor Petter Bjørn-Hansen<br />
var i år på valg. Lektorene Wenche Smestad (Bergen) <strong>og</strong> Arve Strøm<br />
34 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
tor Harald Berg (Mysen) ble valgt inn som nytt utenbys styremedlem
”Ute<strong>nr</strong>ikskorrespondenten”<br />
Av Per Thorvald Larsen<br />
Det siste nummeret mitt av <strong>Lektorbladet</strong><br />
i 2004 hadde som hovedoppslag<br />
en reportasje fra Stockholm der<br />
jeg intervjuet de svenske reformtilhengerne<br />
ekteparet Ingemar <strong>og</strong> Ingrid<br />
Mattsson fra Skola 2000. Det svenske<br />
ekteparet tok vennlig imot meg<br />
ved kjøkkenbordet i utsiktsleiligheten<br />
deres i en bedre Stockholm-forstad.<br />
Fra den solrike terrassen deres<br />
kunne man se utover skjærgården <strong>og</strong><br />
Østersjøen.<br />
Matssons fortalte meg villig om hvordan<br />
norske skoleledere i tusenvis<br />
hadde betalt store summer for omvisninger<br />
på deres svenske reformskoler<br />
uten innervegger. Ordet tusenvis er<br />
ingen overdrivelse. Skolemodellen til<br />
ekteparet hadde derimot ikke slått an<br />
i Sverige. Men Mattsson hvisket meg<br />
i øret at norske politikere falt for skoleideen<br />
fordi de var sikre på å spare<br />
penger. I et skolebygg er luft langt billigere<br />
enn innervegger, sa Mattsson.<br />
Denne turen min til Stockholm var<br />
debuten min som ”ute<strong>nr</strong>ikskorrespondent”.<br />
Turen til Stockholm resulterte i en<br />
forside med tittelen ”Svensk pensjo-<br />
Overføring av forhandlingsansvaret<br />
for lærerne<br />
Den 31. januar 2003 ble hele skole-<br />
Norge tatt på senga da regjeringen ved<br />
kongelig resolusjon helt overraskende<br />
vedtok å overføre forhandlingsansvaret<br />
for 100 000 lærere <strong>og</strong> lektorer fra<br />
Staten til KS per 01.05.04. Bakgrunnen<br />
for denne kongelige resolusjonen var<br />
at Arbeiderpartiet på sitt landsmøte<br />
høsten 2002 fattet vedtak om overføring<br />
av lærerne til KS. Dermed hadde<br />
regjeringen støtte fra samtlige partier<br />
på Stortinget unntatt Sosialistisk<br />
Venstreparti. Akademikerne var i prin-<br />
nistpar reformerer norsk skole”.<br />
Denne reportasjen var etter mitt<br />
skjønn den grundigste <strong>og</strong> beste jeg<br />
laget som redaktør i <strong>Lektorbladet</strong>. Jeg<br />
tilbød det ferdige stoffet fra Sverige<br />
til Dagsavisen, som først velvillig<br />
satte to journalister på saken. Etter en<br />
dags arbeid ble journalistene stoppet<br />
av sin overordnede. På telefonen fikk<br />
jeg beskjed om at reportasjen min i<br />
<strong>Lektorbladet</strong> ikke var troverdig. Så<br />
visste jeg det! Selv tror jeg på det jeg<br />
selv ser <strong>og</strong> hører, <strong>og</strong> jeg hadde ikke<br />
hatt noen grunn til å tro at svenskene<br />
ikke snakket sant. Sannheten om den<br />
norske valfarten til de svenske skolene<br />
uten vegger var nok ikke politisk<br />
korrekt i Dagsavisen.<br />
Min avsløring av svenskenes skolebløff<br />
hadde kunnet utfordre sterke<br />
reformkrefter i norsk skole. Jeg var<br />
forundret over at ingen journalist<br />
hadde tatt denne turen til Stockholm<br />
før meg. Kritisk skolejournalistikk<br />
utenom det tabloide er mangelvare i<br />
Norge. Jeg hadde jobbet direkte <strong>og</strong><br />
indirekte med denne saken i nesten<br />
tre år, <strong>og</strong> syntes at det var bittert at et<br />
grundig journalistisk arbeid blir mis-<br />
sippet enig i regjeringens vedtak, men<br />
Sentralstyret i NLL vedtok allikevel at<br />
medlemmer av <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> skulle<br />
delta i én times politisk markering den<br />
6. februar som reaksjon på regjeringens<br />
framgangsmåte, som var et klart brudd<br />
på elementære faglig-politiske rettigheter<br />
stikk i strid med den dial<strong>og</strong>- <strong>og</strong><br />
samarbeidslinje statsråd Kristin Clemet<br />
hadde signalisert til lærerorganisasjonene.<br />
– Dette ble en vellykket markering for<br />
NLL. Vi fikk vist vår selvstendighet <strong>og</strong><br />
politiske syn på en fin måte. Det skal her<br />
Per Thorvald Larsen, <strong>Lektorbladet</strong>s første redak<br />
tør, er født i Oslo i 1950 <strong>og</strong> er cand. philol. med<br />
tysk hovedfag. Han har over 30 års erfaring i<br />
skolen <strong>og</strong> underviser i dag i tysk ved Frederik II<br />
videregående skole i Fredrikstad. Han har vært<br />
aktiv skribent i flere sammenhenger <strong>og</strong> er kjent<br />
for å ha en våken <strong>og</strong> poengtert penn.<br />
Larsen var redaktør for <strong>Lektorbladet</strong> inntil<br />
julen 2004, da han ble rammet av en alvorlig<br />
sykdom.<br />
trodd. Hadde et tilsvarende oppslag<br />
stått i bladet Utdanning, hadde saken<br />
havnet på Dagsrevyen. Det tror i hvert<br />
fall jeg.<br />
<strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07 35
ikke stikkes under en stol at vår markering<br />
var omstridt i Akademikerne, sier<br />
Henning Wold.<br />
Gro Elisabeth Paulsen overtar<br />
ledervervet<br />
I 2003 ønsket Henning Wold avløsning<br />
som leder. På landsmøtet på Leangkollen<br />
i Asker i mars dette året ble nestleder<br />
Gro Elisabeth Paulsen valgt til ny leder.<br />
Hun hadde markert seg som en skribent<br />
med tyngde <strong>og</strong> er en betydelig skolepolitisk<br />
ideol<strong>og</strong>.<br />
Ny retning i skolepolitikken<br />
Etter mange observatørers mening har<br />
norsk skolepolitikk skiftet retning i perioden<br />
2001 til 2007. Titlene på noen<br />
av de viktigste skolepolitiske doku-<br />
36 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
mentene i denne perioden gir et godt<br />
innblikk i utviklingen. Søgnen-utvalget,<br />
som ble utnevnt at utdanningsminister<br />
Trond Giske rett før regjeringsskiftet<br />
høsten 2001, valgte titler<br />
som bar bud om norsk skoles fortreffelighet:<br />
Førsteklasses fra første klasse<br />
(NOU 10/2002) <strong>og</strong> I første rekke (NOU<br />
16/2003). Utdanningsminister Kristin<br />
Clemet fulgte opp med en melding der<br />
tittelen er ambisiøs, men likevel mer<br />
åpen: Kultur for læring (St.m. 30/2004).<br />
Hun hadde allerede i desember 2001<br />
møtt det hennes statssekretær Helge Ole<br />
Bergesen omtalte som PISA-sjokket:<br />
”<strong>Norsk</strong> skole er ikke i nærheten av å<br />
være verdens beste.” Sjokket ble forsterket<br />
av neste runde PISA <strong>og</strong> TIMSS<br />
som bekreftet en klar faglig tilbakegang<br />
fra 1995 til 2003. Rapporten som<br />
fulgte, inviterte ikke til fortsatt nasjonalt<br />
hovmod på skolefronten: Hva i all verden<br />
har skjedd med realfagene? (2004).<br />
Navnet på den nye skolereformen kunne<br />
da <strong>og</strong>så gjerne ha vært hentet fra <strong>Norsk</strong><br />
<strong>Lektorlag</strong>s pr<strong>og</strong>ram: Kunnskapsløftet<br />
(2005).<br />
Kunnskapsminister<br />
Da Øystein Djupedal overtok statsrådsstolen<br />
<strong>og</strong> tok tittelen kunnskapsminister,<br />
var mange i tvil om hva dette innebar.<br />
Ville han bekrefte behovet for økt vektlegging<br />
av faglige kunnskaper – eller<br />
Lektorene vekkes til live<br />
Av Gro Elisabeth Paulsen<br />
Etter årtusenskiftet har kritikken<br />
mot 90-tallets overdrevne tro på den<br />
autonome elevrollen økt. Kritikken<br />
medfører <strong>og</strong>så et revidert syn på<br />
lærerrollen. For ti år siden tydet<br />
mye på at allmennlærertanken skulle<br />
bre seg <strong>og</strong>så til videregående skole.<br />
Fagspesialiserte lærere ble oppfattet<br />
som en hemsko ved innføringen av<br />
obligatoriske tverrfaglige prosjektar-<br />
beid. Når ”lærerstyrt undervisning”<br />
blir et skjellsord, lærers oppgave blir å<br />
”veilede” <strong>og</strong> elevenes oppdrag ”å lære<br />
å lære”, trengs det ikke fagspesialiserte<br />
lærere. PISA-sjokket medførte<br />
imidlertid at man lette etter forklaringer<br />
på Finlands glimrende resultater.<br />
Man fant at i Finland har samtlige<br />
lærere – <strong>og</strong> dermed <strong>og</strong>så samtlige<br />
skoleledere – universitetsutdanning<br />
ville han utvide kunnskapsbegrepet <strong>og</strong><br />
tømme det for mening? I – <strong>og</strong> ingen<br />
stod igjen (St.m.16/2007) er bekymringen<br />
rettet mot de sosiale følgene av den<br />
faglige svekkelsen i skolen. Meldingen<br />
stikker hull på den nasjonale myten om<br />
verdens beste skole som gir elever fra<br />
alle hjemmeforhold en god utdanningsstart.<br />
Den autonome eleven fra R94 blir<br />
en hjerteløs ironi når hver fjerde gutt (<strong>og</strong><br />
hver tiende jente) i ungdomsskolen viser<br />
seg å være funksjonell analfabet.<br />
– Kort oppsummert markerer titlene en<br />
nasjonal erkjennelsesprosess i perioden<br />
2001-2007 der man går fra selvtilfredse<br />
postulat om ”verdens beste skole” via<br />
en forståelse for at det har vært for<br />
liten vektlegging av kunnskaper i skolen,<br />
til en erkjennelse av at dette er en<br />
usosial skolepolitikk. Medlemmer av<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> har hevdet dette siden<br />
stiftelsen i 1997, forteller Gro Elisabeth<br />
Paulsen. – Ved vårt tiårsjubileum ser<br />
vi en felles <strong>og</strong> tverrpolitisk oppslutning<br />
om dette synet. Etter inntredenen<br />
i Akademikerne i 2001 fikk <strong>Norsk</strong><br />
<strong>Lektorlag</strong> mulighet til å bidra til dette<br />
gjennom deltakelse i referansegrupper,<br />
konferanser <strong>og</strong> høringsrunder. I løpet<br />
av utdanningsminister Kristin Clemets<br />
tid ble det <strong>og</strong>så merkbart større åpenhet<br />
i departement <strong>og</strong> direktorat for kritikk<br />
mot 90-årenes pedag<strong>og</strong>iske utvikling,<br />
legger hun til.<br />
på mastergradsnivå. I Finland er med<br />
andre ord samtlige lærere lektorer.<br />
PISA <strong>og</strong> NOKUT<br />
PISA-sjokket førte til økt oppmerksomhet<br />
mot kvaliteten på norske lærere.<br />
Som et strakstiltak ble det innført<br />
minstekrav til karakterer i norsk <strong>og</strong><br />
matematikk for studenter til allmennlærerutdanningen.<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>
støttet kravet <strong>og</strong> hevdet at de som vil<br />
bli lærere, i utgangspunktet må prestere<br />
”over middels” i disse fagene.<br />
NOKUT fikk i oppdrag å granske<br />
allmennlærerutdanningen i Norge<br />
<strong>og</strong> la fram en midtveisrapport høsten<br />
2005 <strong>og</strong> en sluttrapport høsten<br />
2006. Konklusjonen er at allmennlærerutdanningen<br />
har klare svakheter.<br />
Rapportene bekrefter inntrykket av at<br />
det i allmennlærerutdanningen – som<br />
i skolen – er et gap mellom idealer <strong>og</strong><br />
virkelighet, mellom teori <strong>og</strong> praksis.<br />
I mars i år kunne mediene fortelle at<br />
kunnskapsminister Øystein Djupedal<br />
erklærer allmennlæreren som død. At<br />
myndighetene mener alvor med sin<br />
interesse for lærernes kompetanse,<br />
viser to nye rapporter i juni 2007. For<br />
første gang har man villet kartlegge<br />
hvilken faglig kompetanse lærerne<br />
har i de fagene de underviser. For<br />
lektorene er dette gode nyheter. I 1997<br />
var det nemlig flere som hevdet at<br />
lektoren var død.<br />
Lønn <strong>og</strong> arbeidstid<br />
Før <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> ble medlem i<br />
Akademikerne, hadde foreningen<br />
ingen forhandlingsrett <strong>og</strong> liten innflytelse<br />
over lønns- <strong>og</strong> arbeidsforholdene.<br />
Staten var forhandlingsmotpart, <strong>og</strong> på<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>s første møte med<br />
utdanningsminister Trond Giske høsten<br />
2001 ble det tydelig markert at det<br />
var Helga Hjetland <strong>og</strong> <strong>Norsk</strong> Lærerlag<br />
som la premissene for tariffpolitikken.<br />
Arbeidet med skolepakkene la<br />
opp til et lønnsløft for lærergruppene<br />
– finansiert ved mer effektiv utnytting<br />
av årsverket. Resultatet ble at<br />
unge lektorer ble overtallige <strong>og</strong> mistet<br />
jobben, mens eldre lektorer fikk økt<br />
arbeidsbyrde.<br />
Lønnspolitikk<br />
For lektorene i allmennfaglig studieretning<br />
var skolepakkene en dårlig<br />
avtale fordi en tilsvarende økning i<br />
arbeidsmengde i form av overtidsarbeid<br />
ville gitt høyere økonomisk<br />
uttelling. Det tette samarbeidet mellom<br />
staten <strong>og</strong> de store lærerorganisa-<br />
sjonene ble rystet da en ved kongelig<br />
resolusjon vedtok å overføre forhandlingsansvaret<br />
for skolen til KS med<br />
virkning fra 1. mai 2004. Overgangen<br />
betydde stor usikkerhet – men dermed<br />
<strong>og</strong>så nye muligheter – både når det<br />
gjaldt lønns- <strong>og</strong> arbeidsforhold. For<br />
mange av <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>s medlemmer<br />
er spørsmålene <strong>og</strong> arbeidstid <strong>og</strong><br />
leseplikt vel så viktig som lønnspolitikk.<br />
Den nedvurderingen av lærerrollen<br />
som skjedde på 90-tallet, medførte<br />
en byråkratisering <strong>og</strong> kontorisering<br />
som rammet lærerprofesjonens frihet<br />
hardt.<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> håpet på en kursendring,<br />
men fikk liten innflytelse<br />
på den arbeidstidsavtalen som KS <strong>og</strong><br />
Utdanningsforbundet kom til enighet<br />
om i tariffoppgjøret i 2004. Det<br />
viste seg imidlertid snart at KS <strong>og</strong><br />
Utdanningsforbundet hadde ulikt syn<br />
på hva denne avtalen innbar, <strong>og</strong> det<br />
førte til en arbeidsrettsdom i juni<br />
2006 som Utdanningsforbundet tapte.<br />
Dommen gir KS medhold i at det<br />
store paradigmeskiftet kom med avtalen<br />
i 2000 da staten var arbeidsgivermotpart,<br />
i <strong>og</strong> med ”at arbeidstidsavtalen<br />
av 2004 på det aktuelle punkt ikke<br />
medførte realitetsendringer i forhold<br />
til arbeidstidsavtalen av 2000 mellom<br />
staten <strong>og</strong> Utdanningsforbundet”.<br />
Arbeidsrettsdommen åpenbarer dermed<br />
at tariffoppgjøret våren 2006<br />
i realiteten ikke var en kamp for å<br />
”bevare lesepliktavtalen”, men i høyden<br />
om å beholde restene fra 2000.<br />
Ved tariffoppgjøret våren 2006 stilte<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> sammen med andre<br />
Akademikerforeninger igjen krav<br />
om en helt ny arbeidstidsavtale for<br />
undervisningspersonalet. Resultatet<br />
ble som kjent at mye av avtalen fra<br />
2004 ble videreført, men med store<br />
muligheter til å inngå andre lokale<br />
avtaler. <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> registrerer nå<br />
at en del av våre tillitsvalgte får større<br />
gjennomslag for sine forslag lokalt,<br />
der argumenter oftere teller mer enn<br />
kjøttvekt.<br />
<strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07 37
Sentralisme<br />
Sentralisme gir mye makt til de største<br />
aktørene. Dette merker vi <strong>og</strong>så i<br />
lønnspolitikken. For å snu den negative<br />
lønnsutviklingen for lærerne med<br />
lengst utdanning, har <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong><br />
innsett at det må systemendringer<br />
til. Overføringen til KS betydde at<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>s medlemmer kunne<br />
komme inn i det samme lønnssystemet<br />
i kommunal sektor som de andre<br />
Akademiker-foreningene. Dette var<br />
da <strong>og</strong>så vårt hovedkrav ved tarifforhandlingene<br />
både i 2004 <strong>og</strong> i 2006.<br />
Begge gangene ble forsøket stoppet<br />
av Utdanningsforbundet som ønsker<br />
å beholde både egne medlemmer<br />
<strong>og</strong> andres medlemmer i det samme<br />
lønnskapitlet. Denne sentrale lønnsdannelsen<br />
er hovedforklaringen på<br />
den sammenpressede lønnsstrukturen<br />
i Norge.<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> har helt siden vi ble<br />
medlemmer av Akademikerne, arbeidet<br />
for å styrke bevisstheten om at det er<br />
selve systemet som må endres dersom<br />
Veien videre – visjoner <strong>og</strong><br />
verdigrunnlag<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> ble startet som et opprør<br />
mot en skolepolitikk <strong>og</strong> en lønnspolitikk<br />
som sier at formell <strong>og</strong> systematisk<br />
utdanning ikke er viktig. Utgangspunktet<br />
for mye av den pr<strong>og</strong>ressive pedag<strong>og</strong>ikken<br />
fra 1970-tallet <strong>og</strong> framover var<br />
ønsket om en mer elevvennlig skole.<br />
– Dessverre har denne gode intensjonen<br />
svekket oppmerksomheten mot det tålmodige<br />
arbeidet som skal til for å bygge<br />
gode faglige kunnskaper <strong>og</strong> ferdigheter.<br />
Resultatet ble en skole som i økende<br />
grad har overlatt elevene til seg selv – til<br />
den autonome elevrollen som ble selve<br />
den økonomiske jokeren i skolen etter<br />
R94. Dette rammer samtlige elever, men<br />
i særlig grad dem som ikke kan få akademisk<br />
støtte <strong>og</strong> utdanningsstrategisk<br />
38 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
vi skal få en bedre lønnsutvikling.<br />
Utgangspunktet<br />
for Akademikernes <strong>og</strong><br />
<strong>Lektorlag</strong>ets lønnspolitikk<br />
er det generelt lave<br />
lønnsnivået for norske akademikere.<br />
En OECD-rapport<br />
høsten 2007 slo fast<br />
at utdanning lønner seg<br />
minst i Norge sammenlignet<br />
med andre europeiske<br />
land. Lønnsforskjellene<br />
innad blant norske akademikere<br />
er <strong>og</strong>så store, i<br />
disfavør av dem som lønnes<br />
over offentlige budsjetter.<br />
Dette rammer selvsagt<br />
undervisningspersonalet<br />
privatøkonomisk. Men den<br />
svekkede statusen rammer<br />
dem <strong>og</strong>så i forhold til det<br />
arbeidet de gjør; samfunnet<br />
signaliserer til ungdom at<br />
utdanning bokstavelig talt<br />
er lite verdt i Norge.<br />
veiledning hjemmefra. Det er mitt håp at<br />
stadig flere innser dette, <strong>og</strong> ikke angriper<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>s som elitistisk.<br />
Det trengs en bred debatt om kunnskapssyn<br />
<strong>og</strong> synet på utdanning i Norge,<br />
sier Gro Elisabeth Paulsen.<br />
Romantisk elevsyn<br />
Den svenske skolekritikeren Inger<br />
Enkvist holdt foredrag for <strong>Norsk</strong><br />
<strong>Lektorlag</strong>s landsmøte våren 2001 der<br />
hun pekte på det romantiske elevsynet<br />
i svensk (<strong>og</strong> norsk) skole. Denne hangen<br />
til å romantisere det ukultiverte<br />
<strong>og</strong> u(ut)dannede er minst like tydelig<br />
i dag som for seks år siden. Likevel<br />
snakkes det høyt <strong>og</strong> flott om kunnskapssamfunnet<br />
<strong>og</strong> om verdiskapning basert<br />
på hjernekraft. Snakket om kunnskapssamfunnet<br />
virker like floskelpreget som<br />
90-tallets skryt om verdens beste skole.<br />
Gro Elisabeth Paulsen (f. 1953) er født <strong>og</strong> oppvokst i Rygge i<br />
Østfold. Hun tok examen artium i Moss i 1972 <strong>og</strong> studerte filol<strong>og</strong>i<br />
ved Universitetet i Oslo (nordisk hovedfag, tysk mellomfag,<br />
religionshistorie mellomfag <strong>og</strong> psykol<strong>og</strong>i grunnfag). I tillegg<br />
har hun halvårsenhet i pedag<strong>og</strong>isk bruk av IKT/nettundervisning.<br />
Hun har arbeidet i videregående skole siden 1979, først<br />
på Raufoss <strong>og</strong> siden 1999 ved Tranberg videregående skole i<br />
Gjøvik, hvor hun nå er permittert fra sin mellomlederstilling.<br />
Utdanning handler ikke bare om opplæring<br />
til yrkeskompetanse, men om personlig<br />
utvikling <strong>og</strong> dannelse. Dette kan<br />
ikke gjøres gjennom den yrkesfaglige<br />
mål-middel-tenkningen som ble innført<br />
i skolen under Gudmund Hernes, <strong>og</strong><br />
som hans kritikere har kalt ”kommandohumanisme”.<br />
Like ille som manglende<br />
tro på utdanning er overforenklet tro på<br />
utdanning.<br />
– I samarbeid med de andre Akademikerorganisasjonene<br />
bør <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong><br />
være en pådriver i en bred offentlig<br />
debatt om utdanningssystemet i Norge.<br />
Kvalitetsreformen i høyere utdanning<br />
stiller store krav til universitetslærerne<br />
om bedre oppfølging av studentene.<br />
Dette kravet om oppfølging kan bli<br />
umulig å imøtekomme dersom stadig<br />
nye kull av studenter mangler de grunn-
leggende kunnskaper <strong>og</strong> ferdigheter, <strong>og</strong><br />
den allmennorientering som trengs for<br />
å meste akademiske studier, fortsetter<br />
Paulsen.<br />
– Vi må derfor arbeide for at ungdom<br />
som går ut av studiespesialiserende pr<strong>og</strong>ram,<br />
mestrer et faglig nivå som gjør at<br />
universitetene ikke må ha forkurs som<br />
repeterer ungdomsskolepensum. I siste<br />
instans trenger vi en debatt om utdanningsinstitusjonenes<br />
rolle i samfunnet.<br />
Hvordan skal disse institusjonene møte<br />
elevpopulismen <strong>og</strong> barometerdemokratiet?<br />
I en lang periode har trenden vært<br />
sterk vektlegging av utdanning som et<br />
velferdsgode for det enkelte individ.<br />
Den andre siden av saken, at utdanningsinstitusjonene<br />
er et ledd i samfunnets<br />
sosialisering av nye generasjoner,<br />
er underkommunisert. Universiteter <strong>og</strong><br />
høyskoler lokker til seg nye studenter<br />
med campuscaféer <strong>og</strong> friluftsliv, ikke<br />
med krevende faglige utfordringer.<br />
Akademikere utenfor skolen velger<br />
NLL<br />
– Hva er din kommentar til at mange<br />
akademikere utenfor skolen velger å bli<br />
medlem av NLL?<br />
– <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> ønsker ikke å være en<br />
organisasjon kun for skolefolk, <strong>og</strong> det er<br />
riktig at vi får stadig flere medlemmer<br />
fra andre sektorer, både offentlige <strong>og</strong><br />
private. Et bredere medlemsgrunnlag<br />
bidrar til å utvide <strong>og</strong> utvikle perspektivet.<br />
Utdanning, forskning, kunnskapsutvikling<br />
<strong>og</strong> kultur utgjør et bredt felt<br />
med glidende overganger <strong>og</strong> koplinger<br />
på tvers av tradisjonelle fag. <strong>Norsk</strong><br />
<strong>Lektorlag</strong>s medlemmer er alle fagspesialister<br />
innen egne fagområder, mens<br />
organisasjonen som sådan er preget av<br />
et stort faglig mangfold. Nettopp dette<br />
tverrfaglige fellesskapet er nøkkelen til<br />
organisasjonens identitet <strong>og</strong> potensial.<br />
Det vil være en pedag<strong>og</strong>isk oppgave for<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> å få det norske samfunnet<br />
til å sette større pris på de verdiene<br />
som ligger i kunnskap, utdanning, forskning<br />
<strong>og</strong> kultur. Og da snakker jeg både<br />
om nytteverdien <strong>og</strong> egenverdien.<br />
Kilder<br />
Intervjuer med <strong>og</strong> skriftlige bidrag<br />
fra Else Alvik, Else Wigen Berner,<br />
Otto Kristiansen, Per Thorvald<br />
Larsen, Gro Elisabeth Paulsen, Fred<br />
Olav Slutaas, Truls Sevje, Sverre<br />
Strand <strong>og</strong> Henning Wold, samt Per<br />
Thorvald Larsens bok ”Tatt av skolen<br />
– en vandring i skolehistroien”<br />
(Skolehistorisk forlag, 2007).<br />
<strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07 39
NLLs Studentlag<br />
40 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
Økende interesse for NLL-<br />
Av Einar Bovim<br />
Det er økende interesse for å bli medlem av <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> blant mastergradsstudenter ved<br />
universitetene, <strong>og</strong> 3. november 2006 ble det første studentlaget dannet ved Universitetet i<br />
Oslo. Vi har truffet initiativtakerne: Jonas Øksnes (21) fra Steinkjer, Kristin Andvik Hoaas (23)<br />
fra Bømlo <strong>og</strong> Linda Cecilie Jæger Eilertsen (26) fra Drammen.<br />
Identitet<br />
Selv om ingen av dem har nevneverdig<br />
erfaring fra studentpolitikk<br />
eller organisasjonsarbeid, har<br />
de sine klare grunner til å delta<br />
aktivt i dannelsen av NLLs første<br />
studentlag.<br />
– NLL har gitt lektorene <strong>og</strong> lektorutdaningen<br />
en tydelig identitet.<br />
Det er uhyre viktig, kommer det<br />
kjapt fra Jonas.<br />
Han studerer ved Universitetet i<br />
Oslo <strong>og</strong> skriver masteroppgave i<br />
nordisk <strong>og</strong> sosiolingvistikk. I tillegg<br />
har han tysk som støttefag.<br />
For Kristin, som <strong>og</strong>så arbeider<br />
med en mastergrad i nordisk, ble<br />
det særlig relevant å organisere<br />
seg i forbindelse med utviklingen<br />
av de nye læreplanene for<br />
videregående skole. Støttefagene<br />
hennes er psykol<strong>og</strong>i <strong>og</strong> religionsvitenskap.<br />
Hun mener det er viktig å få skikkelig<br />
kjennskap til hva de nye<br />
læreplanene betyr for henne som<br />
framtidig lektor, <strong>og</strong> hun håper at<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> kan være behjelpelig<br />
i det arbeidet.<br />
Linda organiserte seg fordi hun<br />
mener at <strong>og</strong>så studenter bør tilhøre<br />
en fagforening, <strong>og</strong> hun kom til<br />
at det ville være en fordel å være<br />
med helt fra begynnelsen av.<br />
– Jeg tror <strong>og</strong>så det vil være bra<br />
for NLL å ha studentlag, for det<br />
er mange av dagens studenter<br />
som kommer til å gå inn i skolen<br />
som lektorer i årene framover,<br />
sier hun.<br />
På sikt ønsker studentlaget å<br />
arrangere åpne møter, slik at både<br />
initiativtakerne <strong>og</strong> andre studenter<br />
kan få informasjon <strong>og</strong> drøfte<br />
det de måtte ha på hjertet.<br />
– Her håper vi NLL sentralt <strong>og</strong>så<br />
vil kunne stille med kompetanse,<br />
sier Kristin.<br />
Fag <strong>og</strong> fagtradisjoner<br />
– Hvorfor valgte dere nettopp<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>?<br />
For Jonas, som har vært student-<br />
medlem i NLL siden høsten 2004,<br />
var det et naturlig valg.<br />
– NLL er opptatt av fag <strong>og</strong> fagtradisjoner.<br />
I tillegg fokuserer organisasjonen<br />
på lærerautoritet, <strong>og</strong><br />
da i særdeleshet den autoriteten<br />
læreren har tilegnet seg gjennom<br />
faglig kunnskap, <strong>og</strong> det er viktig<br />
for meg.<br />
– En god lærer er en lærer som<br />
setter seg i respekt hos elevene,<br />
<strong>og</strong> som tør å bli upopulær, samtidig<br />
som han <strong>og</strong>så roser elevene<br />
når dette er nødvendig, legger<br />
han til.<br />
Kristin understreker at NLL i dag<br />
framstår som organisasjonen for<br />
lektorer med faglig engasjement<br />
<strong>og</strong> solide kunnskaper som går<br />
dypere enn lærebøkene.<br />
– Selv om det finnes forskjellige<br />
lærerstiler <strong>og</strong> -kulturer, bør de<br />
analytiske evner en lærer tilegner<br />
seg gjennom faglig dybdeutdanning,<br />
gjennomsyre enhver<br />
læringssituasjon, legger hun til.
medlemskap blant studenter<br />
Linda Cecilie Jæger Eilertsen<br />
Jonas har en del erfaring fra undervisning<br />
i ungdomsskolen, <strong>og</strong> han poengterer<br />
at det <strong>og</strong>så her vil være viktig<br />
med lektorer som har fokus på fag <strong>og</strong><br />
kompetanse.<br />
Linda poengterer at studenter som vet<br />
hva de har tenkt å bruke utdanningen sin<br />
til, bør organisere seg i en fagforening<br />
for å få innblikk i hva som skjer i dagens<br />
arbeidsliv.<br />
– Det kan gjøre dem mer bevisste når<br />
det gjelder spørsmål som f.eks. gjelder<br />
lønnsforhold <strong>og</strong> arbeidsmiljø, men <strong>og</strong>så<br />
praktiske sider ved jobben.<br />
Kristin Andvik Hoaas<br />
– NLL er en utmerket organisasjon for<br />
studenter som har tenkt å bli lektorer.<br />
Lektorer har en lang utdanning, <strong>og</strong> ikke<br />
alle har like stort fokus på at det faktisk<br />
er i skolen de kommer til å arbeide.<br />
Leser en <strong>Lektorbladet</strong>, med artikler om<br />
ulike temaer om fag, skole <strong>og</strong> utdanning,<br />
holder en seg oppdatert. Jeg synes bladet<br />
er interessant <strong>og</strong> morsomt! Det skyldes<br />
nok at jeg føler temaene i økende grad<br />
angår meg.<br />
– Hvilke aktuelle saker fikk dere til å<br />
organisere dere i NLL?<br />
– Som studenter er ikke lønns- <strong>og</strong><br />
arbeidsforhold det viktigste for oss, men<br />
Jonas Øksnes<br />
det er likevel et poeng å slåss for at det<br />
yrket vi skal gå inn i, gis den status det<br />
har krav på, sier Jonas. – Jeg tror det er<br />
viktig at vi som skal inn i skolen med<br />
mastergrad, utvikler en identitet som<br />
lektorer allerede i studietiden.<br />
– Informasjon om skolepolitiske saker<br />
<strong>og</strong> utdanningsspørsmål som betyr noe<br />
for meg, var avgjørende da jeg valgte<br />
NLL, supplerer Kristin.<br />
Det arbeides nå med å få etablert studentlektorlag<br />
ved andre universiteter <strong>og</strong><br />
høgskoler.<br />
<strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07 41
NLLs pensjonistgruppe<br />
42 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
Stadig større aktivitet i<br />
NLLs pensjonistgruppe<br />
Høsten 2003 opprettet <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> et interimsstyre for NLLs pensjonister med Oluf<br />
Danielsen som leder.<br />
Danielsen, som er pensjonist<br />
fra Ås videregående<br />
skole i Akershus, er en<br />
ekte veteran i lektorlagssammenheng.<br />
Han var en av initiativtakerne<br />
til dannelsen av ULF i 1993 <strong>og</strong><br />
var foreningens leder fra 1995 til<br />
1997. Danielsen var <strong>og</strong>så medlem<br />
av det første sentralstyret i <strong>Norsk</strong><br />
<strong>Lektorlag</strong>.<br />
Styret for NLLs pensjonistgruppe<br />
hadde sitt første møte 3. september<br />
2003 <strong>og</strong> konstituerte seg med<br />
Oluf Danielsen som leder. Øvrige<br />
medlemmer av styret var Torbjørg<br />
Flateby, Odd A. Jacobsen <strong>og</strong> Aage<br />
Nesbø. Fra det opprinnelige styret<br />
er Odd. A. Jakobsen gått ut <strong>og</strong><br />
Knut Sk<strong>og</strong>an er tiltrådt.<br />
– Det er spesielt tre oppgaver<br />
pensjonistgruppen vil prioritere,<br />
forteller Oluf Danielsen<br />
til <strong>Lektorbladet</strong>. – Vi vil stå for<br />
arrangementer på nasjonalt plan,<br />
opprette lokale pensjonistgrupper<br />
<strong>og</strong> fungere som idébank for <strong>og</strong><br />
mellom ulike grupper, samt få til<br />
samarbeid mellom NLL sentralt,<br />
KS <strong>og</strong> andre sentrale myndigheter.<br />
Danielsen kan ellers opplyse at<br />
styret har oppfordret NLLs fyl-<br />
keslag til å opprette pensjonistgrupper<br />
som kan stå som arrangører<br />
av kurs <strong>og</strong> seminarer av faglig,<br />
kulturell eller av mer sosial art. I<br />
Oslo/Akershus har det vært arrangert<br />
kurskvelder som har fokusert<br />
på pensjonistøkonomi. NLLs<br />
pensjonistgruppe i Østfold har<br />
arrangert teatertur til Oslo, som<br />
var et meget populært tiltak.<br />
Styret har gjennom <strong>Lektorbladet</strong><br />
<strong>og</strong> ved direkte henvendelser til<br />
pensjonistene kommet med tilbud<br />
om høsttur til Vestlandet, turer til<br />
Helsinki/Tallinn <strong>og</strong> Island samt<br />
seminar på Høvringen, men oppslutningen<br />
var dessverre ikke stor<br />
nok at til at turene kunne arrangeres.<br />
Oluf Danielsen<br />
– Vi er veldig åpne for henvendelser<br />
<strong>og</strong> tips om ting vi kan<br />
gjøre, <strong>og</strong> håper flere av NLLs<br />
pensjonister blir med, forteller<br />
Oluf Danielsen.<br />
Fylkeskontakter er oppnevnt i følgende fylker:<br />
Akershus: Oluf Danielsen<br />
Hordaland: Aage Nesbø<br />
Nord-Trøndelag: Emil Solheim<br />
Oslo: Eli Kristvik Eithun<br />
Vestfold: Bjørn Skaarn<br />
Østfold: Torbjørg Flateby
Innsikt<br />
Lektorene er i skolehistorien<br />
ofte blitt skjøvet til side<br />
Av dr. philos. Åsmund Arup Seip<br />
Ut av det 19. århundres<br />
embetsmannsstat<br />
sprang fire-fem grupper<br />
med universitetsutdannelse<br />
<strong>og</strong> embetseksamen. Det var teol<strong>og</strong>er,<br />
jurister, medisinere, filol<strong>og</strong>er<br />
<strong>og</strong> realister. Medisinernes<br />
<strong>og</strong> juristenes historie er kanskje<br />
oftest trukket frem i lyset. Ikke<br />
alle kjenner filol<strong>og</strong>enes <strong>og</strong> realistenes<br />
historie like godt. Det<br />
finnes et stort litteraturtilfang<br />
om lærere. Men dette er gjerne<br />
litteratur om folkeskolelærere.<br />
I dette bildet har den høyere<br />
skolen hatt lett for å forsvinne.<br />
Slik er det <strong>og</strong>så med lektorenes<br />
historie. De er i skolehistorien<br />
ofte blitt skjøvet til side.<br />
Lektorene organiserte seg i<br />
1892. Ett av målene Filol<strong>og</strong>enes<br />
<strong>og</strong> Realistenes Landsforening<br />
satte seg, var å sikre medlemmenes<br />
enerett til å undervise i den<br />
høyere skolen. I 1905 kom loven<br />
som formelt gav dem enerett. I<br />
dag, nesten hundre år senere, er<br />
lærerne i den videregående skolen<br />
en sammensatt yrkesgruppe.<br />
Lektorer, adjunkter, lærere <strong>og</strong><br />
faglærere arbeider side ved side.<br />
Ikke i noen fag har de universitetsutdannede<br />
lektorene enerett<br />
til å undervise.<br />
De som har studert lærere med<br />
lærerskolebakgrunn, viser til<br />
den positive holdningen disse<br />
lærerne hadde til skolereformene.<br />
For folkeskolelærerne<br />
var skoleutbyggingen en drivkraft<br />
i deres profesjonsbygging.<br />
Skolereformene hadde sikret<br />
disse lærerne en utvidelse av<br />
skoletiden, ansvar for flere skoleår,<br />
en bedre lærerutdannelse<br />
<strong>og</strong> større innflytelse over sin<br />
arbeidssituasjon. For en stor del<br />
vant de disse godene på lektorenes<br />
bekostning.<br />
Vi har å gjøre med to yrkesgrupper<br />
som søkte sine mål realisert:<br />
den ene i allianse med<br />
Arbeiderpartiet, den andre i<br />
opposisjon. Folkeskolelærerne<br />
styrket sin posisjon, <strong>og</strong> fikk<br />
etter hvert utvidet sin kompetanse<br />
<strong>og</strong> sitt kompetanseområde.<br />
Lektorene ble skjøvet til siden.<br />
Som gruppe stod de ribbet igjen,<br />
gestaltet i en lønnsklasse.<br />
Lektorene ble forbundet med det<br />
gamle klasse- <strong>og</strong> statussamfunnet.<br />
Det ønsket arbeiderbevegelsen<br />
å fri seg fra. Gjennom<br />
å undergrave lektorene som<br />
selvstendig yrkesgruppe, gjorde<br />
Arbeiderpartiet på skolens<br />
Åsmund Arup Seip<br />
område slutt på de siste rester<br />
av det 19. århundres embetsmannsstat.<br />
Artikkelen er hentet fra forfatterens<br />
bok ”Lektorene: Profesjon,<br />
organisasjon <strong>og</strong> politikk 1890<br />
– 1980” (Fafo, 1990).<br />
<strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07 43
Lærerne rykket frem<br />
<strong>og</strong> lektorene ned<br />
Av professor Rune Slagstad<br />
Etter 1945 prøvde flere grupper å få andel i lektortittelen, dens symbolverdi. I 1949 hadde Industri-<br />
departementet (!) gitt sjømannsskolene tillatelse til å ta i bruk lektortittelen. <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> reagerte på at<br />
lektortittelen ”stadig utsettes for devaluering”.<br />
<strong>Lektorlag</strong>et brakte i dette tilfelle<br />
saken inn for domstolene <strong>og</strong> fikk<br />
til sist Høyesteretts medhold mot<br />
Industridepartementet. Hovedtrusselen<br />
kom fra andre lærergrupper i allianse<br />
med politiske utdanningsstrateger, anført<br />
av Helge Sivertsen. Sivertsen ville bryte<br />
ned de barrierer som ga ”to ulike læraretatar<br />
skarpt skilde alt etter den utdanningsveg<br />
dei er komne”. I 1959 uttalte<br />
Kirke- <strong>og</strong> undervisningsdepartementet<br />
at ”utdanning fra andre institusjoner enn<br />
universitetene, for eksempel fra lærerskole,<br />
spesiallærerskole, Lærerhøgskole,<br />
<strong>og</strong> andre høgre skoler, (kan) være like<br />
verdifull del av lektor- <strong>og</strong> adjunktutdanningen<br />
som et universitetsfag”.<br />
En ville til livs ”de skarpe skiller i<br />
utdanningen av ulike lærerkategorier”.<br />
Lektortittelen bygde på kompetansekrav<br />
fra universitetseksamener. Lektorene<br />
sammenlignet sin tittel med leger, advokater,<br />
prester o.a. Men politikerne ville<br />
ikke lytte til denne argumentasjonen.<br />
– Etter 1959 var ikke titlene lektor <strong>og</strong><br />
adjunkt lenger festet til universitetseksamener.<br />
<strong>Lektorlag</strong>ets argumentasjon<br />
44 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
hadde gjennom hele etterkrigstiden vært<br />
at tilknytningen til universitetseksamen<br />
var standardsettende: Lektorenes kompetanse<br />
hadde sin garanti i universitetenes<br />
faglige standard. Den tradisjonelle<br />
lektorutdanningen ble devaluert, mens<br />
den tradisjonelle lærerutdanningen ble<br />
oppjustert.<br />
I 1973 ble lærerskolene treårige med<br />
høyskolestatus. Det sentrale i lektorenes<br />
argumentasjon var ikke lenger henvisning<br />
til opprettholdelse av faglig standard.<br />
I 1977 het det hos lektorene, <strong>og</strong>så<br />
hos dem: ”alle i skolen er lærere”, ”alle<br />
har pedag<strong>og</strong>isk utdanning, <strong>og</strong> alle underviser<br />
i teoretiske fag”. ”Akademikeren<br />
var blitt en ’lærer’ med ’pedag<strong>og</strong>isk<br />
utdanning’.” I 1974 ble det gjennomført<br />
en annen symbolsk endring med<br />
reelt omformende kraft: ”gymnaset” ble<br />
avløst av ”den videregående skole”.<br />
Ungdomsskolen hadde åpnet en ny arena<br />
for lærerstanden i konkurranse med den<br />
gamle lektorstand. Lektorenes kritiske<br />
synspunkter kunne avvises som forsvar<br />
for snevre profesjonsinteresser overfor<br />
Rune Slagstad (f. 1945), som er professor i profesjonenes<br />
teori <strong>og</strong> historie ved Høgskolen i Oslo,<br />
er en av de mest profilerte personer i det norske<br />
kulturlandskapet. I sin bok ”Kunnskapens hus”, som<br />
artikkelen er hentet fra, presenterer han et overordnet<br />
perspektiv på universitets- <strong>og</strong> høyskolesystemet i<br />
postmoderniteten.
en ekspanderende samfunnsdemokratisering.<br />
Derved ble <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong><br />
utdefinert som en symbolsk representant<br />
for den foreldede embetsmannsstats<br />
eliteunivers. Men lektorstanden var<br />
ingenlunde en overlevning fra embetsmannsstaten<br />
– først <strong>og</strong> fremst var den<br />
en representant for venstrestatens store<br />
reformative dannelseskoalisjon. Men<br />
resultatet ble at lærerne rykket frem <strong>og</strong><br />
lektorene ned. Men begge grupper ble i<br />
økende grad fremmedgjort fra sin felles<br />
identitetsstiftende dannelsestradisjon.<br />
Lærernes fremrykking var forbigående.<br />
Noen årtier senere oppdaget lærerstanden<br />
at dens oppgradering var av forbigående<br />
art; den var blitt nedregulert.<br />
Den gamle middelstand er blitt ”proletarisert”,<br />
mens det gamle ”proletariat”<br />
er blitt middelstand – uten den gamle<br />
middelstands samfunnsvisjoner. – I<br />
avviklingen av de systembærende dannelsestradisjoner<br />
spilte pedag<strong>og</strong>ikken en<br />
viktig rolle. Pedag<strong>og</strong>ene ble brukt – <strong>og</strong><br />
lot seg bruke, <strong>og</strong>så de. Pedag<strong>og</strong>ikken ble<br />
en legitimeringsvitenskap for det teknokratiske<br />
reformregime. Resultatet ser vi i<br />
dag: et skolesystem med diffus identitet,<br />
en lærerstand med svak selvfølelse – <strong>og</strong><br />
en pedag<strong>og</strong>isk vitenskap som søker å<br />
kompensere mangel på indre kjerne med<br />
ekspansjon utover i en uendelig rekke av<br />
bindestrekspedag<strong>og</strong>ikker. Pedag<strong>og</strong>ikken<br />
ble et viktig instrument i den kompetanseutviskende<br />
strategi – en disiplin<br />
med svak faglig identitet ble bekvem å<br />
gripe til. Pedag<strong>og</strong>ikken har vært et viktig<br />
styringsmedium, først i folkeskolen,<br />
dernest i den høyere skolen <strong>og</strong> nå til sist<br />
<strong>og</strong>så på universitetsnivå. Om ikke universitetslærerne<br />
har annet felles, så skal<br />
de i det minste kompensatorisk sikres<br />
en felles pedag<strong>og</strong>isk horisont gjennom<br />
de obligatoriske, universitetsdidaktiske<br />
grunnkurs.<br />
Hva har universitetene gjort for å høyne<br />
lektorkompetansen i de sentrale fag?<br />
Kan det ikke være en sammenheng her<br />
mellom sviktende realfagsinteresse blant<br />
elevene <strong>og</strong> den manglende satsing på lektorkompetansen<br />
i realfagene? Hvorfor<br />
har ikke samfunnslære/samfunnskunnskap<br />
ført til hovedfagsreform på universitetsnivå?<br />
Det må overhodet gjøres<br />
faglig faglig <strong>og</strong> økonomisk attraktivt å<br />
ta hovedfag. Normen må være,<br />
støttet av økonomiske incentiv:<br />
det det er med basis i hovedfagskompetansenskompetansen<br />
en underviser<br />
i de sentrale fag. Lektorene<br />
må gis tilbake tilbake hovedrollen<br />
i den videregående skole.<br />
Den videregående skole<br />
kan bli fremtidens arbeidsmarkedmarked<br />
for den samfunnsvitenskapeligehovedfagskandidat.<br />
Her kreves det<br />
en mentalitetsendring<br />
på universitet, i skole<br />
<strong>og</strong> i fagforeninger, ikke<br />
minst det siste!<br />
Hovedfaget er, som<br />
Gudleiv Forr har kalt<br />
det, ”Norges gave<br />
til den akademiske<br />
verden”. Den nye<br />
mastergraden vil<br />
ikke ha den tyngde<br />
som hovedfaget<br />
har hatt i<br />
de sentrale skolefag.<br />
Den nye<br />
doktorgraden,<br />
hvis avhandlin-<br />
ger ger i realiteten ofte (som i dens<br />
svenske ekvivalenter) tilsvarer hovedhovedfagsoppgavene i de tunge hovedfagsstudier,<br />
har den svakhet i forhold til hovedfaget<br />
at den primært er rettet inn mot<br />
den vitenskapelige karriere. Hovedfaget<br />
er mer åpent ved at det kunne føre over<br />
i den vitenskapelige karriere i noen<br />
tilfeller, men i første rekke har gitt en<br />
viss fortrolighet med det vitenskapelige<br />
for den som skulle annetsteds hen i<br />
samfunnslivet, i første rekke til skolen,<br />
men <strong>og</strong>så til den offentlige forvaltning,<br />
til presse <strong>og</strong> media.<br />
I universitetssammenheng vil den nye<br />
gradsstrukturen <strong>og</strong>så svekke doktorgraden,<br />
fordi doktorgradsstudentenes<br />
faglige utgangspunkt vil være svakere.<br />
Derved devalueres hele det akademiske<br />
gradssystemet. Det tradisjonelle doktorgradsnivå<br />
forsvinner, i stedet gjenoppstår<br />
hovedfaget forkledd som doktorgrad.<br />
Artikkelen er hentet fra boka "Kunnskapens hus"<br />
(Pax, 2006).<br />
<strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07 45
Noen tanker om skole-Norge<br />
Av professor Kaare Skagen, Høgskolen i Oslo<br />
I to år har SV sittet med ledelsen av den nyfødte kolossen Kunnskapsdepartementet. Inntrykket er at<br />
statsråden løper livet av seg for å berge partileder Halvorsen som forsnakket seg i valgkampen for to år siden<br />
da hun lovet å gå av om det ikke var full barnehagedekning i landet. Forskningspolitikken er lagt på hvileskjær<br />
i et utvalg, <strong>og</strong> bevilgningene har stoppet opp.<br />
Men hva skjer i skolen?<br />
Skolen som tidtrøyte <strong>og</strong> oppholdssted<br />
En runde i de politiske partienes pr<strong>og</strong>rammer<br />
gir tilsynelatende grunn til<br />
optimisme for skolen. Det gjelder for<br />
alle, <strong>og</strong> ikke minst de rødgrønne regjeringspartiene.<br />
Her omtales skolen som<br />
grunnlaget for folkestyret <strong>og</strong> instrumentet<br />
for utjevning av sosiale forskjeller.<br />
Trass i vakre ord er det likevel fortsatt<br />
sterk tvil om de rødgrønnes medisin er<br />
til hjelp. For fortsatt er skolen som tidtrøyte<br />
<strong>og</strong> oppholdssted solid forankret i<br />
SVs partipr<strong>og</strong>ram. Rødgrønn skolepolitikk<br />
har ikke lagt bak seg troen på en<br />
skole uten faglige krav <strong>og</strong> innsats. Den<br />
rødgrønne regjeringen <strong>og</strong> de rødgrønne<br />
ordførerne satser fortsatt altfor mye på<br />
organisering, fancy skolebygg <strong>og</strong> nedbygging<br />
av eksamen.<br />
Maktforskyvning<br />
De siste 15 årene har det skjedd en<br />
maktforskyvning i norsk skole. I dag er<br />
det politikere sentralt <strong>og</strong> lokalt, departementer,<br />
direktorater <strong>og</strong> skoleledelser<br />
på alle nivåer som er toneangivende i<br />
skolen. Det bygges nye landskapsskoler<br />
i alle varianter, byråkratiske møtekaruseller<br />
innføres i fleng <strong>og</strong> tilleggsfunk-<br />
46 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
sjoner øker i antall. Troen er stor på<br />
at styring <strong>og</strong> ledelse i alle former skal<br />
skape den gode skolen. Ressursene satses<br />
i stor grad på ledelse på alle nivåer.<br />
Desentraliseringen er i ferd med å skape<br />
et nytt lokalt byråkrati.<br />
Skolen er til for å skape <strong>og</strong> gjenskape<br />
demokratiske verdier, kunnskap <strong>og</strong> ferdigheter.<br />
Denne produksjonen av fremtiden<br />
skjer i møtet mellom lærerne <strong>og</strong><br />
elevene. Det er læreren som står i første<br />
linje for å drive elevene inn i den faglige<br />
verdenen samfunnet har bestemt. <strong>Norsk</strong><br />
skole – <strong>og</strong> elevene – står <strong>og</strong> faller med<br />
dyktige, ambisiøse <strong>og</strong> vennlige lærere.<br />
Derfor må skoleeiere <strong>og</strong> skoleledere gi<br />
tillit <strong>og</strong> arbeidsrom slik at det kan undervises,<br />
læres <strong>og</strong> stilles krav i norsk skole.<br />
I dag mangler det på en slik tillit. I stedet<br />
tror politikerne <strong>og</strong> lederne at de kan<br />
skape den gode skole selv. Skoleledelsen<br />
kan ”gjøre lærere gode”, heter det på<br />
KS’ hjemmeside.<br />
Rødgrønn balansegang<br />
Den nye enigheten om skolens innhold<br />
har likevel enda ikke stabilisert seg. De<br />
som tror på skolen <strong>og</strong> vil dens beste, har<br />
de siste to årene blitt både beroliget <strong>og</strong><br />
Professor Kaare Skagen (Foto: Svein Einar Bolstad)<br />
forbløffet over å følge statsråd Djupedals<br />
ferd mot en mer realistisk retorikk <strong>og</strong><br />
skolepolitikk. Noen ensom ferd er dette<br />
likevel ikke. For flere <strong>og</strong> flere snakker<br />
nå ubesværet om lærerautoritet <strong>og</strong><br />
faglærere i hele grunnskolen. Så har<br />
altså dokumentasjonen om middels norske<br />
elevprestasjoner fra internasjonale<br />
undersøkelser blitt for tung. Samtidig<br />
kommer <strong>og</strong>så signaler fra Sverige <strong>og</strong><br />
Danmark om tydeligere vekt på faglig
kunnskap <strong>og</strong> ferdigheter. Hva er det<br />
da som likevel gjør at det blant svært<br />
mange som er engasjert for skolen, er en<br />
nagende tvil om den rødgrønne skolepolitikken<br />
er i stand til å mestre de store<br />
utfordringene de kommende årene?<br />
Etter to års rødgrønn regjering kan vi<br />
slå fast at det er god avstand mellom<br />
regjeringens skolepolitikk <strong>og</strong> f. eks. SVs<br />
partipr<strong>og</strong>ram. Avsnittene om skole i partipr<strong>og</strong>rammet<br />
slår fortsatt fast at nøkkelsatsingen<br />
for å skape den gode skolen<br />
er mer IKT. Om karakterer heter det:<br />
”Dagens karaktersystem oppmuntrer til<br />
å pugge framfor å lære, <strong>og</strong> skaper konkurransepress<br />
framfor samarbeid.” Nylig<br />
refset statsråd Djupedal <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong><br />
fordi organisasjonen satte fingeren på<br />
den overdrevne troen på elevstyring i<br />
skolen. I statsrådens partipr<strong>og</strong>ram står<br />
det at elevene skal ha ”reell medvirkning”,<br />
<strong>og</strong>så når det gjelder vurderingsformene.<br />
Slike formuleringer skaper tvil<br />
om regjeringen virkelig ønsker en kompetansestyrt<br />
skole.<br />
Det er tradisjon på norsk venstreside for<br />
å legge vekt på sosial utjevning i skolepolitikken.<br />
Det bredt aksepterte likhetsmotivet<br />
blir forsøkt samordnet med hensynet<br />
til individuelle evner <strong>og</strong> anlegg. I<br />
strevet for likhet er det lett å overse at<br />
læring nødvendigvis må skape forskjeller<br />
i kunnskap <strong>og</strong> ferdigheter mellom<br />
elever. Slike forskjeller er ønskelige <strong>og</strong><br />
skal fremelskes fordi de er uttrykk for<br />
individualitet <strong>og</strong> faglig læring. Samtidig<br />
kan ikke slik faglig læring finne sted<br />
uten at det skjer en systematisk undervisning<br />
<strong>og</strong> veiledning på grunnlag av<br />
utarbeidede <strong>og</strong> aksepterte standarder på<br />
ulike fagområder. <strong>Norsk</strong> klasseromsforskning<br />
har dokumentert at ikke alle<br />
elever i grunnskolen får jevnlig tilbakemelding<br />
på sine prestasjoner ut fra krav<br />
til ferdigheter <strong>og</strong> kunnskaper.<br />
Soria Moria-erklæringen satte foreløpig<br />
bom for en av SVs hjertesaker, nemlig<br />
fjerning av karakterer i hele skoleverket.<br />
Men kunnskapsstatsråden er ikke<br />
bundet på hender <strong>og</strong> føtter. Han har et<br />
spillerom for å markere seg. I tiden som<br />
opposisjonspolitiker markerte Djupedal<br />
seg som en arg kritiker av det han kalte<br />
den tradisjonelle skolen. Vekk med pultrekkene<br />
<strong>og</strong> kateterundervisningen, het<br />
det da. Statsråden er ikke glad i det<br />
han kaller ”det gamle”, men han elsker<br />
”det nye”. Han lar seg begeistre av prosjekter<br />
som fremhever ungdomskulturen<br />
som betydningsfull for skolen. Der han<br />
merker motstand mot digitalisering, får<br />
stemmen en ny intensitet.<br />
Nye toner fra Stortinget, gamle<br />
refreng fra kommunene<br />
Fra 1970-årene av arbeidet de rødgrønne<br />
partiene for en svekkelse av lærerrollen,<br />
nedbygging av eksamen, overdreven<br />
tro på pedag<strong>og</strong>iske metoder som oppskrift<br />
på den gode skolen, <strong>og</strong> en lunken<br />
holdning til kunnskap <strong>og</strong> faglighet. I<br />
1990-årenes skolereformer stod troen<br />
på den autonome elev sentralt i disse<br />
partienes tenkning om skole. Tidligere i<br />
år tok Arbeiderpartiets talskvinne i skolespørsmål,<br />
Anniken Huitfeldt, et oppgjør<br />
med sitt eget partis skolepolitikk<br />
<strong>og</strong> varslet krav om tydeligere lærere i<br />
skolen. Og i statsrådsstolen sitter SVs<br />
Øystein Djupedal <strong>og</strong> administrerer skolereformen<br />
til Høyres Kristin Clemet,<br />
<strong>og</strong> det så lojalt at selv ikke Clemet kan<br />
finne for mye å sette fingeren på. Og nå<br />
har <strong>og</strong>så Djupedal bekjent SVs skolepolitiske<br />
synder <strong>og</strong> sagt at SV ikke har lagt<br />
tilstrekkelig vekt på kunnskap i skolen.<br />
Og ikke nok med det. Stortingsmeldinger<br />
understreker gang på gang hvor betydningsfull<br />
læreren er for gode resultater i<br />
skolen. Læreren er hovedpersonen i skolen,<br />
sies det. Og dette kan støtte seg på<br />
resultater fra ny pedag<strong>og</strong>isk forskning<br />
som peker på den gode læreren som<br />
kraftsentrum i skolens virksomhet. De<br />
siste årene har lokalpolitikere <strong>og</strong> etatsledere<br />
likevel gang på gang understreket<br />
at det er politikerne <strong>og</strong> ikke lærerne<br />
som bestemmer i skolen. En maktkamp<br />
har ført til at praktisk know-how-kunnskap<br />
om undervisning <strong>og</strong> læring ikke<br />
har kommet til orde i tilstrekkelig grad.<br />
Denne utviklingen har ført til faglig<br />
svekkelse av etterutdanningstilbudet til<br />
lærerne som ikke har vært målrettet mot<br />
behov for undervisningskompetanse,<br />
særlig i realfag. Ledelsen i kommunene<br />
har satset på uprøvde typer av<br />
skolebygg, organisering <strong>og</strong> metode, men<br />
Anniken Huitfeldt<br />
satsingen har ikke vært forankret i lektor-<br />
<strong>og</strong> lærerprofesjonens kunnskap <strong>og</strong><br />
velprøvde undervisningserfaring.<br />
Nyere klasseromsforskning beveger seg<br />
mer <strong>og</strong> mer bort fra troen på at én metode<br />
er overlegen. Heller ikke dial<strong>og</strong>en er<br />
noen sikker vei til kunnskap. Fokuset på<br />
metode <strong>og</strong> organisering som kongevei<br />
til læring kan betraktes som vår tids formaldanningsmetode.<br />
I vår forbindelse<br />
vil det si å legge vekt på faglige erfaringer<br />
<strong>og</strong> faglig overblikk fra de beste<br />
utøverne av yrket.<br />
Maktforskyvning i skolen<br />
I løpet av de siste 10-15 årene er det<br />
som nevnt skjedd en maktforskyvning i<br />
norsk skole. Nasjonalt har det skjedd en<br />
desentralisering slik at fylkeskommuner,<br />
kommuner <strong>og</strong> skoler har fått mer å si<br />
over skolenes daglige liv. Denne desentraliseringen<br />
har tverrpolitisk støtte fra<br />
de politiske partiene. Utviklingen ses<br />
på som en demokratisering ved at makt<br />
overføres fra staten til de lokale myndighetene.<br />
Desentraliseringen av skoleverket<br />
har <strong>og</strong>så fulgt hovedtrekkene i<br />
den amerikanske styringsfilosofien New<br />
Public Management, der mistro mot de<br />
profesjonelles holdning til eget arbeid<br />
en viktig faktor. Utslagene har vært<br />
sterke innenfor skoleverket. Ikke minst<br />
har kombinasjonen av lokal makt <strong>og</strong> tro<br />
på organisering, dårlig dokumenterte<br />
metoder <strong>og</strong> nye former for lokal byråkratisering<br />
fått uheldige følger.<br />
<strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07 47
Med hard hånd har kommuneledelse<br />
over hele landet fjernet skolesjefer <strong>og</strong><br />
innsatt oppvekstsjefer. I fylker <strong>og</strong> kommuner<br />
har erfaring fra næringslivet blitt<br />
høyt verdsatt ved tilsetting av rektorer.<br />
Tanken var å knekke profesjonenes makt<br />
ved å usynliggjøre det skolefaglige.<br />
Skolene skulle integreres i den kommunale<br />
virksomheten som ”resultatenheter”<br />
på linje med all annen virksomhet.<br />
Fortsatt er det noen skritt igjen til<br />
orwellske betegnelser som ”resultatenhet<br />
1”, ”resultatenhet 2”. Men retningen<br />
er der.<br />
Kritikk mot disse sidene av desentraliseringen<br />
betyr ikke at skoleverket skal<br />
unndras demokratisk kontroll, eller at<br />
lærerprofesjonen skal styre utviklingen<br />
av en av vår viktigste samfunnsinstitusjoner.<br />
Problemet med dagens situasjon<br />
er at den politiske styringen, ofte<br />
sekundert av ivrige skolebyråkrater,<br />
<strong>og</strong>så påvirker den daglige undervisningen<br />
på en negativ måte, både direkte <strong>og</strong><br />
indirekte.<br />
Gudmund Hernes løftet i sin tid som<br />
statsråd skolelederne opp fra lærerkollegiene<br />
<strong>og</strong> gav dem mer lønn <strong>og</strong> mer makt,<br />
<strong>og</strong> Clemet videreførte nyordningen. De<br />
siste årene har ikke minst grupper av<br />
faglig <strong>og</strong> pedag<strong>og</strong>isk dyktige lektorer<br />
følt seg satt på sidelinjen av lite gjennomtenkte<br />
modeller <strong>og</strong> påhitt om undervisning<br />
<strong>og</strong> skole. Desentraliseringen av<br />
ansvar her skulle motvirke overstyring<br />
av lokale miljøer fra staten, men har<br />
<strong>og</strong>så hatt som følge at ledere på kommunalt<br />
<strong>og</strong> fylkeskommunalt nivå har<br />
svingt seg vel kraftig i dansen om å være<br />
først i rekken av innovatører. Mange av<br />
forbildene til de nye modellskolene kom<br />
fra Sverige. I nabolandet er nå edrueligheten<br />
på vei inn i skolene. Skolverket<br />
har evaluert enkelte skoler, <strong>og</strong> fasiten er<br />
som vanlig: Der lærerne trekkes tilbake,<br />
hjelper verken aldersblanding eller prosjektarbeid.<br />
Elevene lærer for lite, <strong>og</strong><br />
de svaktpresterende blir tapere. En mer<br />
realistisk vurdering av fancy <strong>og</strong> kule<br />
pedag<strong>og</strong>iske påfunn er i ferd med å sige<br />
inn, <strong>og</strong>så i nabolandet.<br />
Den store konfliktsaken i Clemets statsrådstid<br />
var overføringen av arbeidsgi-<br />
48 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
veransvaret fra staten til kommunene.<br />
Overføringen skapte usikkerhet om hvorvidt<br />
kommunen var seg sitt ansvar for<br />
skolen bevisst. Håndteringen av etterutdanningsmidlene<br />
fra staten har ikke økt<br />
tilliten til kommunene på dette området.<br />
Tilsynsrapporter fra Fylkesmennene<br />
dokumenterer at kommunene bevilger<br />
for lite penger til skolene, <strong>og</strong> at midlene<br />
til deling av klasser <strong>og</strong> spesialundervisning<br />
går ned. Samtidig lesser skolemyndighetene<br />
oppgaver på rektorene som<br />
mister mulighetene til å være pedag<strong>og</strong>iske<br />
<strong>og</strong> faglige ledere. Ytterligere usikkerhet<br />
er skapt ikke minst av KS’ insistering<br />
på at kontortid <strong>og</strong> sterk ledelse<br />
er nøklene til bedre kvalitet i skolen.<br />
Uvilje mot å se at lærerarbeid er sterkt<br />
avhengig av selvstendighet, en viss profesjonell<br />
autonomi <strong>og</strong> gjennomslag for<br />
kompetente råd hos ledelsen, er ikke<br />
gode egenskaper hos arbeidsgivere.<br />
Forskning kan dokumentere at ledelsens<br />
viktigste oppgave er å legge til<br />
rette for undervisning, være lydhør <strong>og</strong><br />
en inspirerende faglig samtalepartner.<br />
Denne lederrollen er uoppnåelig hvis<br />
ikke skolelederen har like høy kompetanse<br />
som de dyktigste lærerne. Slike<br />
skoleledere skapes ikke ved å prioritere<br />
ledererfaring fra irrelevant virksomhet i<br />
næringslivet.<br />
Globalisering <strong>og</strong> lokalt byråkrati<br />
Bak den pedag<strong>og</strong>iske realitetsorienteringen<br />
hos stortingspolitikerne ligger internasjonaliseringen<br />
av skolepolitikken. De<br />
nye internasjonale undersøkelsene om<br />
de nasjonale skolesystemene har påvist<br />
svakheter i det som noen politikere på<br />
1970-tallet kalte ”verdens beste skole”.<br />
Fortsatt kan sterk fellesskapsorientering<br />
<strong>og</strong> omsorgskompetanse fremheves som<br />
kvaliteter ved den norske skolen. Men<br />
støynivået er for høyt, lærernes faglige<br />
kompetanse for lav <strong>og</strong> elevenes faglige<br />
prestasjoner, særlig i realfag, for<br />
dårlige. Den tålmodige desentraliseringen<br />
av myndighet til lokal skoleledelse<br />
har fratatt Kunnskapsdepartementet <strong>og</strong><br />
Utdanningsdirektoratet mange verktøy.<br />
Intensjonen er at ”den som har skoen<br />
på, kjenner best hvor den trykker”. Når<br />
lokal myndighet foreløpig ikke virker<br />
godt nok, kan det skyldes at byråkratiet<br />
ikke er fjernet ved desentraliseringen.<br />
I stedet har byråkratiet fulgt med på<br />
desentraliseringslasset <strong>og</strong> er i ferd med å<br />
etablere seg tungt på mange skoler. Den<br />
profesjonelle know-how-kunnskapen,<br />
lærerstandens praktiske kunnskapsarv,<br />
får ikke tilstrekkelig plass i avgjørelsene<br />
om arkitektur, organisering av skolearbeidet<br />
<strong>og</strong> etter- <strong>og</strong> videreutdanning.<br />
Resultatet kan bli at de faglige resultatene<br />
i skolen uteblir.<br />
De siste tiårene har skoleutviklingen<br />
vært preget av et paradoks. Blant skolepolitikere,<br />
skoleledere <strong>og</strong> sosialpedag<strong>og</strong>er<br />
har begrepet tilpasset opplæring<br />
fått en dominerende plass. Og tilpasset<br />
opplæring er ikke sjelden blitt fortolket<br />
i ekstremt individualistisk retning ved<br />
å hevde at hver elev skal ha sin egen<br />
opplæringsplan. Når det gjelder lærernes<br />
undervisning <strong>og</strong> arbeidsforhold,<br />
har retningen vært den stikk motsatte.<br />
Skolemyndighetene arbeider målbevisst<br />
mot en fast kontortid for lærere, <strong>og</strong> det<br />
er innført flere varianter av påtvunget<br />
samarbeid. Begrepet ”den privatpraktiserende<br />
lærer” har vært brukt av mange<br />
for å fremme kollektiviseringen av skoleverket.<br />
I dag er det dokumentasjon på at<br />
påtvungne samarbeidsformer fort kan<br />
miste sin produktive virkning <strong>og</strong> forfalle<br />
til tomme ritualer. Gode skoler har mye<br />
å vinne på å holde balansen mellom det<br />
kollektive <strong>og</strong> det individuelle, <strong>og</strong> det<br />
gjelder både for elevene <strong>og</strong> lærerne.<br />
Det bør være mulig å balansere det<br />
ekstremt individualistiske med nødvendige<br />
fellesskapsordninger. Samtidig er<br />
det viktig å legge til rette for utvikling<br />
av individualitet, både i elevenes læring<br />
<strong>og</strong> lærernes undervisning. Gode lærere<br />
er avhengige av selvstendighet <strong>og</strong> en<br />
fleksibel arbeidssituasjon for å kunne<br />
ta de avgjørelsene som er til beste for<br />
elevenes læring.<br />
Kritikken mot desentraliseringen er ikke<br />
et argument for mer statlig byråkrati.<br />
Men det er et argument for at de profesjonelles<br />
beste skjønn må legges mer<br />
vekt på, <strong>og</strong> at en nasjonal styring er<br />
nødvendig for å føre de beste sidene ved<br />
globaliseringen videre.
Astrid Søgnen (Foto: Utdanningsetaten, Oslo kommune)<br />
Undervisningskompetanse<br />
Ansvaret for å forbedre lærernes undervisningskompetanse<br />
ligger her på den<br />
enkelte skoles ledelse. Eksemplet viser<br />
hvordan desentralisert <strong>og</strong> økt lokal makt<br />
foreløpig ikke fører frem. Her svikter<br />
det på det mest grunnleggende: lærerens<br />
faglige bakgrunn for å undervise i matematikk.<br />
Dette skjer til tross for betydelig<br />
satsing på utdanning i skoleledelse, <strong>og</strong><br />
maktkonsentrasjon på toppnivået i den<br />
enkelte skole.<br />
En side ved desentraliseringen har vært<br />
lite påaktet, <strong>og</strong> det er delegeringen av<br />
ansettelsesmydighet til skolene. I dag<br />
står skolene i praksis fritt til å se bort fra<br />
om en lærer som søker stilling, har f.eks.<br />
eksamen i hovedfag eller mastergrad. I<br />
praksis ansetter skolene i mange kommuner<br />
søkere uten høyere grads eksamen.<br />
I svært mange tilfeller blir det sett<br />
bort fra at en søker har flere tiårs erfaring<br />
fra skolen, ja, det kan tenkes at slik<br />
erfaring teller mot søkeren fordi skolen<br />
da må betale høyere lønn. Mistanken er<br />
sterk om dette er en måte å spare penger<br />
på. Utviklingen er uheldig for skoleverket<br />
som helhet. Signalet utad er at det<br />
ikke lønner seg å ta den faglige hovedfordypningen<br />
som mastergraden er. Når<br />
statsråden nå skal forandre forskriften<br />
for ansettelse av lærere, bør det komme<br />
inn i klartekst at eksamen av høyere grad<br />
skal gi fortrinn ved ansettelse. I noen<br />
kommuner får skolene tildelt én sum<br />
penger for hver lærerstilling, uansett<br />
lønn som utbetales. Dette innebærer at<br />
høyt utdannede <strong>og</strong> erfarne lærere som<br />
koster mer enn unge <strong>og</strong> uerfarne, blir en<br />
ekstra utgift for skolene. Incentivet går i<br />
retning av å ansette lærere med mindre<br />
kompetanse <strong>og</strong> erfaring. Undersøkelser<br />
viser da <strong>og</strong>så at mange skoler har dårlig<br />
lærerkompetanse, særlig i realfag.<br />
Utdanningsdirektør Astrid Søgnen i<br />
Oslo har krevd ett års fagutdanning for<br />
å oppnå undervisningskompetanse på<br />
ungdomstrinnet. Dette er et av desentraliseringens<br />
paradokser: Lokale skolemyndigheter<br />
må appellere til sentrale<br />
reguleringer for å oppnå faglig nivå i de<br />
lokale ”resultatenhetene”.<br />
Den ferskeste evalueringen fra FAFO<br />
slår fast at det er skoleeier, altså rektor<br />
<strong>og</strong> inspektør, som bestemmer hvilken<br />
etterutdanning lærerne skal få. Lærerne<br />
er lite eller ikke i det hele tatt engasjert.<br />
De skolene som ikke har hatt kartlegging<br />
av kompetanse, har fått tildelt<br />
minst midler. Det er svært store variasjoner<br />
i tildeling av midler til den enkelte<br />
kommunene.<br />
Den nye skolearkitekturen<br />
I 1960-årene fikk en reformpedag<strong>og</strong>isk<br />
tendens vind i seilene i USA. Ideen var<br />
å bygge en ny type skoler der undervisningen<br />
skulle foregå i et åpent landskap,<br />
muligens med flyttbare skillevegger.<br />
Den pedag<strong>og</strong>iske begrunnelsen var å<br />
benytte flere organisasjonsformer enn<br />
klasseundervisning, bl.a. storklasse <strong>og</strong><br />
grupper. Norge var et av de landene som<br />
raskest plukket opp ideen, <strong>og</strong> i perioden<br />
1968-78 ble det bygget omkring 300<br />
åpne skoler. Erfaringen fra denne skoletypen<br />
er at den nye arkitekturen ikke<br />
gir noen garanti for god undervisning.<br />
Mange av de åpne skolene måtte bygges<br />
om fordi støyproblemer <strong>og</strong> strukturmangel<br />
gjorde det umulig å drive forsvarlig<br />
undervisning.<br />
På 1990-tallet fikk denne bevegelsen<br />
en ny oppblomstring, denne gangen<br />
Fra SVs partipr<strong>og</strong>ram:<br />
”Dagens eksamensordning er lite relevant i forhold til arbeidsmetoder elevene vil<br />
møte i arbeidslivet. SV vil derfor arbeide for større bruk av nye eksamensformer.<br />
I tillegg skal skolen gi bestått/ikke bestått-vurdering av elevene, som sammen<br />
med opptaksprøver skal gi grunnlag for opptak til høyere utdanning. SVs mål er<br />
å fjerne karakterene i videregående opplæring.<br />
SV vil fjerne eksamen <strong>og</strong> karakterer i ungdomsskolen <strong>og</strong> innføre alternative<br />
vurderingsformer, for eksempel mappevurdering, der alle elever får kontinuerlig<br />
tilbakemelding på arbeidsinnsats <strong>og</strong> prestasjoner ut fra sine forutsetninger. Dette<br />
vil på en mer effektiv måte fremme læring <strong>og</strong> motivasjon. Dagens karaktersystem<br />
oppmuntrer til å pugge framfor å lære, <strong>og</strong> skaper konkurransepress framfor<br />
samarbeid. I arbeidet med utvikling av ulike evalueringsformer må elevene tas<br />
med på råd.”<br />
<strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07 49
etter inspirasjon fra Sverige. Flere store<br />
bykommuner bygger ikke lenger tradisjonelle<br />
skoler, men utelukkende landskapsskoler.<br />
Lærere <strong>og</strong> skoleledere får<br />
ofte valget mellom å forbli i gamle lokaler,<br />
eller å akseptere ny arkitektur. I noen<br />
tilfeller er arkitekturen så fancy at den<br />
representerer et hinder for arbeidsro <strong>og</strong><br />
læring. Det er ingen dokumentasjon på<br />
at landskapsskoler gir bedre læring. Det<br />
avgjørende for gode skoler er at lokalene<br />
er egnet til å skape struktur slik at lærernes<br />
krefter ikke går med til å kjempe om<br />
tiden med elevene.<br />
Og så kunne barneombudet i juni dette<br />
året dokumentere at fire av ti skolebygninger<br />
i landet ikke var godkjent etter<br />
forskriften om helsevern. Og da hadde<br />
store kommuner som Oslo, Bærum <strong>og</strong><br />
Asker latt være å svare på forespørselen.<br />
Hvorfor det tro?<br />
Djupedals eksamen<br />
Soria Moria-erklæringen åpnet for å<br />
gjøre utprøving av alternative vurderingsformer.<br />
Dette har Djupedal fulgt<br />
opp ved å starte et toårig prosjekt i regi<br />
av Utdanningsdirektoratet. Prosjektet<br />
skal munne ut i en stortingsmelding<br />
våren 2009. Vurderingsspørsmålet er en<br />
av nøklene til en god skole. Det faglige<br />
nivået er avhengig av at det stilles krav<br />
i undervisningen. Det avgjørende er<br />
likevel at disse kravene overholdes ved<br />
at det praktiseres eksamen <strong>og</strong> sensur på<br />
dette nivået. Gjennom vurderingsordningene<br />
sendes det signaler til elevene<br />
om hvilke standarder som praktiseres. I<br />
elevkulturen danner det seg oppfatninger<br />
om hvor mye innsats som er nødvendig<br />
for å ”komme igjennom”.<br />
Det er få områder der det er skapt så<br />
mange myter som eksamen i skolen.<br />
Kritikken har vært massiv fra tabloidpressen,<br />
elevorganisasjoner <strong>og</strong> sosialpedag<strong>og</strong>isk<br />
hold. Det får holde med noen<br />
eksempler. Eksamen legger bare opp<br />
til pugg av løsrevne faktakunnskaper.<br />
Eksamen favoriserer elever med god<br />
puggehukommelse <strong>og</strong> dårlig kreativitet.<br />
Eksamen er en ”skolsk” oppfinnelse<br />
som er unaturlig <strong>og</strong> uten paralleller i<br />
samfunnet – for der kan vi alltid bruke<br />
hjelpemidler, må vite. Eksamen er urett-<br />
50 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
ferdig fordi den foregår på én dag.<br />
Nå er evnen til å lære sterkt uavhengig<br />
av evnen til å huske. Vi vet hvilke følger<br />
det får når langtidshukommelsen bryter<br />
sammen. Både intuisjonen <strong>og</strong> evnen til<br />
improvisasjon bygger på pugg <strong>og</strong> innlæring<br />
der kunnskap blir lagret i hukommelsen.<br />
Langtidshukommelsen er en<br />
mektig <strong>og</strong> tilpasningsdyktig evne som<br />
både gir muligheter <strong>og</strong> setter grenser for<br />
våre prestasjoner i arbeids- <strong>og</strong> privatlivet.<br />
En uendelig rekke situasjoner i samfunnslivet<br />
krever langtidshukommelse<br />
sammen med forberedelse. Eksamen er<br />
en trening i å yte under spesielle forhold,<br />
<strong>og</strong> forberedelsene <strong>og</strong> den mentale mobiliseringen<br />
gir mye læring.<br />
En amerikansk undersøkelse mener å<br />
dokumentere at skoleprøver <strong>og</strong> eksamen<br />
gir bedre hukommelse, ikke bare i det<br />
faget som leses, men <strong>og</strong>så i beslektede<br />
emner. En annen undersøkelse viser<br />
klare sammenhenger mellom gode skoleprestasjoner<br />
<strong>og</strong> dyktighet på jobben.<br />
Det er indikasjoner på at sosialpedag<strong>og</strong>ikkens<br />
motvilje mot eksamen <strong>og</strong> vurdering<br />
har skapt et svakere kompetansenivå<br />
for vurdering i lærerprofesjonen.<br />
Dersom eksamens- <strong>og</strong> sensursystemet<br />
ikke er på linje med fagplanenes krav,<br />
blir karaktersystemet meningsløst <strong>og</strong><br />
kan like gjerne erstattes av én karakter:<br />
godkjent. Stortingsmeldingen om vurdering<br />
vil bli Djupedals eksamen som<br />
statsråd.<br />
Forandring <strong>og</strong> stabilitet<br />
Den som leter i høyfrekvente ord i<br />
offentlige dokumenter om skolen, vil<br />
få utslag på ”endring”. Mange skoler<br />
søker i dag etter lærere med ”endringskompetanse”.<br />
Utlysningsteksten nevner<br />
”endringskompetanse”, <strong>og</strong> ikke den<br />
nødvendige undervisningskompetansen.<br />
En tung forandringsretorikk har hersket<br />
i skole- <strong>og</strong> oppvekstetater de siste par<br />
tiårene. Enkelte kommuner har satset på<br />
å ansette skoleledere med næringslivserfaring,<br />
eller sendt alle lederne på lederkurs<br />
som har vært kjemisk fri for kunnskap<br />
om skole. I det hele tatt synes troen<br />
på den kontinuerlige omorganisering å<br />
være grunnfestet blant ledere i kommuner<br />
<strong>og</strong> fylker. Fremtidsskolen har mange<br />
ledere <strong>og</strong> flere administrative nivåer. Det<br />
er kontortid for alle, <strong>og</strong>så lærerne, som<br />
for øvrig arbeider i team. Det er berettiget<br />
tvil om deler av dette samarbeidet<br />
er særlig produktivt for undervisning <strong>og</strong><br />
læring i skolen. Det statlige byråkratiet<br />
er kraftig redusert gjennom en serie av<br />
overføringer av makt <strong>og</strong> myndighet til<br />
lokalt nivå de senere årene. Det er vekst<br />
i ledere <strong>og</strong> lederfunksjoner på mange<br />
nivåer, <strong>og</strong> mengden av påtvunget samarbeid<br />
i den enkelte skole øker.<br />
Desentraliseringen kan ha ført til at <strong>og</strong>så<br />
byråkratiet er overført fra nasjonalt til<br />
lokalt nivå.<br />
Den gode skolen utvikles ikke ved å stå<br />
stille, men heller ikke ved å handle formålsløst.<br />
En av de viktigste ressursene<br />
for god skoleutvikling er profesjonens<br />
know-how-kunnskap. Kunnskap om hva<br />
som virker i undervisning <strong>og</strong> læring<br />
kan hjelpe til med å bevare nødvendige<br />
strukturer i skolen, <strong>og</strong> med å skifte ut det<br />
som ikke er produktivt. Fremfor alt kan<br />
erfaringen bidra til å finne det riktige<br />
tempoet i forandringene. For raskt tempo<br />
fører til omfavnelse av udokumenterte<br />
pedag<strong>og</strong>iske moteretninger, <strong>og</strong> i verste<br />
fall til destabilisering. Avvisning av alt<br />
nytt <strong>og</strong> fortrengning av god tradisjon<br />
fører til tilstivning <strong>og</strong> mindre læring.<br />
Det er grunn til å tro at det å bevare visse<br />
grunnstrukturer kan bidra til smidighet<br />
<strong>og</strong> tilpasningsevne. Altfor hastige <strong>og</strong><br />
omfattende reformtiltak kan risikere å<br />
gjøre skolen til en ”fremtidsskole” i det<br />
ene øyeblikket <strong>og</strong> en reaksjonær skole i<br />
det neste.<br />
Forskere som har forsøkt å finne spor<br />
etter reformer i skolens daglige liv, anslår<br />
at det tar 10-15 år til reformer fester seg.<br />
Og det gjelder hvis reformene blir ansett<br />
som fornuftige av lærerne som skal<br />
iverksette dem. Gode lærere velger ut<br />
det gode fra reformene, <strong>og</strong> lar det dårlige<br />
ligge. De siste årene har finsk skole<br />
hatt gode resultater på internasjonale<br />
undersøkelser, langt bedre enn Norge.<br />
Det er til ettertanke at Finland har hatt<br />
færre reformer enn Norge, mindre vekt<br />
på skoleledelse <strong>og</strong> bedre forskningsbasering<br />
i lærerutdanningen.
Klasseromsforskning <strong>og</strong><br />
skoleutvikling<br />
Den pedag<strong>og</strong>iske skoleforskningen har<br />
de siste tiårene vært altfor sterkt preget<br />
av sosialpedag<strong>og</strong>iske kjepphester,<br />
<strong>og</strong> dette har hatt uheldig innflytelse på<br />
skoleutviklingen. La oss bare nevne to<br />
eksempler. Kampen mot lærerens individualitet<br />
begynte med den amerikanske<br />
forskeren Dan Lorties kartlegging av<br />
arbeidsbetingelser i amerikansk skole<br />
i 1975. Det fortsatte med en uendelig<br />
rekke av lite smigrende beskrivelser av<br />
læreres psykol<strong>og</strong>i i engelsk forskning.<br />
I norske sammenhenger hørte vi ekko<br />
i form av den nedsettende betegnelsen<br />
”den privatpraktiserende lærer”, gjerne<br />
ropt ut av talere som selv findyrket<br />
sin egen privatpraksis over en årrekke.<br />
Denne ideol<strong>og</strong>iske forskningen blander<br />
sammen individualisme – som er<br />
en samfunnstrend som dyrker uønsket<br />
selvopptatthet – med individualitet som<br />
er utvikling <strong>og</strong> realisering av egne evner<br />
<strong>og</strong> ferdigheter. Nedsettende omtale av<br />
den individuelle læreren har banet veien<br />
for et nytt skolebasert byråkrati mange<br />
steder i landet.<br />
Det andre eksemplet gjelder klasseromsforskningen.<br />
I flere årtier gjaldt det som<br />
en sannhet at bare såkalt ”aktiv læring”<br />
førte til ”virkelig, autentisk læring”.<br />
Elevene måtte snakke <strong>og</strong> helst <strong>og</strong>så<br />
bevege andre deler av kroppen for at<br />
læring kunne skje. I klasser der lærere<br />
foreleste eller presenterte fra kateteret,<br />
var det hele nærmest mislykket. Lytting<br />
<strong>og</strong> refleksjon ble ikke ansett som viktige<br />
læringsformer! Ved lærerens fortelling<br />
i klassen var det bare noen få som fikk<br />
med seg det som ble sagt. Nyere klasseromsforskning<br />
blir mindre <strong>og</strong> mindre<br />
opptatt av metoder <strong>og</strong> aktivitetsformer,<br />
men mer <strong>og</strong> mer opptatt av kvaliteten<br />
på virksomhetene som lærere <strong>og</strong> elever<br />
er engasjert i. Vesentlige spørsmål for å<br />
avdekke kvalitet er hva slags kunnskap<br />
som blir lært, eller hvilke ferdigheter<br />
som trenes inn. I dag blir det år for<br />
år mindre <strong>og</strong> mindre avstand mellom<br />
klasseromsforskning <strong>og</strong> erfarne læreres<br />
know-how <strong>og</strong> innsikt.<br />
Avslutning<br />
Den tverrpolitiske troen på desentralisering<br />
<strong>og</strong> skoleledelse gjør at denne kraften<br />
vil være sterk i norsk skolepolitikk<br />
<strong>og</strong>så i årene fremover. Foreløpig er ikke<br />
suksessen av disse tiltakene entydig. Få<br />
fylker <strong>og</strong> kommuner makter å ansette<br />
etter faglige kriterier, <strong>og</strong> det er begrunnede<br />
mistanker om at erfarne, dyktige<br />
lektorer faller gjennom i konkurransen<br />
med billigere, mindre erfarne lærere.<br />
Skoleledelse på mange nivåer overbeviser<br />
foreløpig ikke med sin manglende<br />
satsing på faglig undervisningskompetanse.<br />
I fylkes-, kommune- <strong>og</strong> skoleledelse<br />
kan det se ut som billige skoler, troen på<br />
landskaps- <strong>og</strong> glassarkitektur, skiftende<br />
organisering av undervisning <strong>og</strong> de riktige<br />
metodene står sterkt i skoleutbygging,<br />
ansettelser <strong>og</strong> prioritering av etter-<br />
<strong>og</strong> videreutdanning. Nøktern, empirisk<br />
forskning må konkurrere hardt med<br />
flyktig motepedag<strong>og</strong>ikk for å komme på<br />
dagsorden i skole-Norge.<br />
Desentraliseringen <strong>og</strong> økningen av<br />
lokal makt har en dynamikk i seg som<br />
vil tvinge frem forskjeller i landet. Da<br />
Helge Sivertsen i 1959 sørget for at<br />
norsk skole fikk en felles lov for by <strong>og</strong><br />
land, ville han samle landet ”til eitt rike<br />
<strong>og</strong>så på skolens område”, skriver Rune<br />
Slagstad. Et viktig poeng var at Norge<br />
skulle ”vera ein nasjon – ikkje berre eit<br />
kommunesamband”.<br />
Det stilles store krav til en bærekraftig<br />
skolepolitikk i dag. Globaliseringen<br />
må balanseres mot desentralisering.<br />
Forankringen i det lokale er nødvendig<br />
for å lykkes i dial<strong>og</strong>en med det globale.<br />
Overfladisk aksjonisme, motetrender <strong>og</strong><br />
overdreven tro på organisering vil banke<br />
på statsrådens dør nesten konstant. Det<br />
er det jevne daglige arbeidet med kunnskap<br />
som fører til resultater. Det betyr at<br />
eksamens- <strong>og</strong> undervisningsformer ikke<br />
må vurderes i forhold til om de er ”nye”,<br />
”gamle”, eller ”alternative”. Eksamen<br />
skal sikre at hver enkelt elev får rettferdig<br />
uttelling for sine kunnskaper, <strong>og</strong><br />
det betyr prestasjoner under kontrollerte<br />
former.<br />
En gjennomgang av kommunal skolepolitikk<br />
viser mangler. Vi snakker ikke<br />
her om unntak, men heller et mønster<br />
som sår berettiget tvil om kompetanse<br />
<strong>og</strong> politisk vilje hos skoleeierne. For<br />
dem som alltid spisser ørene når OECD<br />
snakker, kan det være verdt å merke seg<br />
hvordan skolesystemet omtales i organisasjonens<br />
siste årsrapport om USAs<br />
økonomi. I USA er det delstatene <strong>og</strong><br />
lokale myndigheter som har et hovedansvar<br />
for skolepolitikken. OECD anbefaler<br />
nasjonale lover for å stramme opp<br />
slappe skoler som trenger strengere pensumbaserte<br />
avgangseksamener.<br />
Rødgrønn skolepolitikk har klokketro<br />
på organisering som nøkkel til en vellykket<br />
skolepolitikk. Statsminister Jens<br />
Stoltenberg har lansert heldagsskolen<br />
med mer undervisning <strong>og</strong> opphold på<br />
skolen som veien til ”verdens beste<br />
skole”. Det er de gode lærerne som<br />
skaper den gode skolen. Læreryrket må<br />
tiltrekke seg de aller beste. For å lykkes<br />
med det må norsk skole oppfylle tre<br />
hovedbetingelser. Lærerlønnen må være<br />
så høy at den uttrykker samfunnets tro<br />
på de gode lærerne. Ansettelse av lærere<br />
må gi fortrinn til høy faglig kompetanse.<br />
Lærere må møte tillit <strong>og</strong> få tilstrekkelig<br />
profesjonell autonomi i sitt daglige<br />
arbeid. På alle disse områdene har<br />
rødgrønn politikk et langt stykke å gå.<br />
Uten forbedringer her vil Stoltenbergs<br />
visjon om ”verdens beste skole” bli lite<br />
mer enn et hult ekko av tidligere APskolestatsråd<br />
Bjartmar Gjerdes snakk<br />
på 1970-tallet om, ja nettopp ”verdens<br />
beste skole”.<br />
<strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07 51
Kunnskapskrisa <strong>og</strong><br />
skræmebildet av lektoren<br />
Av førsteamanuensis Atle Måseide, Universitetet i Tromsø<br />
Redsla for lektorar <strong>og</strong> fagkompetanse er absurd. Skolen bør heller vere redd for kunnskapslause<br />
omsorgsberserkar, skriv Atle Måseide.<br />
Lektoren – Dyret i den<br />
Omsorgspedag<strong>og</strong>iske Openberringa<br />
Det er fleire årsaker til kunnskapskrisa.<br />
Ei er spesiell, myten om Lektoren,<br />
sjølve Dyret i den Omsorgspedag<strong>og</strong>iske<br />
Openberringa, som utelukkande <strong>og</strong> snevert<br />
er opptatt av fag, som følgjeleg<br />
ikkje bryr seg om formidling <strong>og</strong> heller<br />
ikkje – på grunn av den uhorvelege<br />
kunnskapsmengda si – er i stand<br />
til å formidle kunnskap. Verst av alt:<br />
Kunnskapen gjer vedkommande blind<br />
for elevar! Lektoren kan korkje formidle<br />
fag eller omsorg.<br />
Redsla for lektorar <strong>og</strong> fagkompetanse<br />
er absurd. Skolen bør heller vere redd<br />
for kunnskapslause omsorgsberserkar.<br />
Fagkunnskap er eit nødvendig vilkår for<br />
å kunne formidle faglege kunnskapar.<br />
Det same gjeld, <strong>og</strong> i minst like stor grad,<br />
for såkalla aktivitetspedag<strong>og</strong>ikk. Skal<br />
læraren vere i stand til å legge læringsvilkåra<br />
til rette slik at elevane kan tileigne<br />
seg kunnskapar <strong>og</strong> kompetanse på<br />
eiga hand, må vedkommande ha svært<br />
solide kunnskapar i <strong>og</strong> oversyn over<br />
områda elevane skal arbeide innan. Utan<br />
fagkunnskap, inga meiningsfull undervisning.<br />
Trur ein pedag<strong>og</strong>isk skolering<br />
utgjer eit nødvendig <strong>og</strong> tilstrekkeleg<br />
52 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
Atle Måseide<br />
vilkår for meiningsfull <strong>og</strong> god undervisning<br />
er oppfylt, tar ein feil. Var det slik,<br />
var det l<strong>og</strong>isk, difor òg empirisk, uråd at<br />
ein pedag<strong>og</strong>ikklærar kunne vere dårleg<br />
formidlar av pedag<strong>og</strong>iske innsikter. Slik<br />
er det ikkje. Ei gransking av kvaliteten<br />
på ulike studietilbod ved universitet <strong>og</strong><br />
høgskolar, offentleggjord i ”Dagbladet”<br />
18.03.03, viser, interessant nok, at studiet<br />
som etter studentanes vurdering hadde<br />
dårlegast undervisning, var pedag<strong>og</strong>ikk<br />
ved NTNU. Pedag<strong>og</strong>ikk er strengt tatt<br />
korkje eit nødvendig eller tilstrekkeleg<br />
vilkår for god undervisning.<br />
Helge Sivertsen<br />
Kvar kjem skræmebiletet av lektoren frå?<br />
Hypotesen min er at da Helge Sivertsen<br />
i si tid fekk Lærarlaget med seg på å<br />
erklære den lærarskoleutdanna allmennlæraren<br />
kompetent til å undervise i alle<br />
fag i ungdomsskolen, var dette eit trekk
for å få universitetsutdanna<br />
adjunktar <strong>og</strong><br />
lektorar bort.<br />
Dét kravde<br />
grunngiving.<br />
Kva var da<br />
enklare enn å<br />
skræme med<br />
lektorane? At<br />
Helge Sivertsen<br />
universitetsutdanna<br />
lektorar<br />
<strong>og</strong> adjunktar<br />
skulle ut, hang opplagt saman med<br />
omlegginga frå realskole til ungdomsskole.<br />
Dei fleste visste at dette ville<br />
gi fagleg nivåsenking. Kva kan hindre<br />
slikt? Jau, allmennlærarens pedag<strong>og</strong>iske<br />
kompetanse er så høg at den kompenserer<br />
for all skort på fagkunnskap.<br />
Slepper ein lektorane lause på elevane,<br />
blir den pedag<strong>og</strong>iske vinsten borte. Dét<br />
gir fagleg tilbakegang.<br />
Om forklaringshypotesen skulle vere<br />
korrekt, følgjer det ikkje at grunnen til<br />
skræmebiletet var god. Ein burde ha<br />
freista finne ut om tiltaket var fornuftig,<br />
t.d. gjennom systematisk empirisk gransking.<br />
Empiriske studiar har seinare vist<br />
at elevanes eksamensresultat, følgjeleg<br />
<strong>og</strong>så kunnskapsnivå, i vidaregåande<br />
skole varierer proporsjonalt med talet på<br />
lektorar blant lærarane. Høgt prosentuelt<br />
innslag av lektorar gir gode resultat, lågt<br />
innslag dårlege. Det burde ikkje vere ei<br />
urimeleg antaking at tilsvarande vil vere<br />
tilfellet i ungdomsskolen.<br />
Omsorgsskolen<br />
At Lektoren skulle bort, gjekk hand i<br />
hand med nedbygginga av kunnskapsskolen,<br />
som vart erstatta av omsorgsskolen.<br />
Omsorgsskolens pedag<strong>og</strong>ikkbaserte<br />
kvalitet skulle, ser det ut til<br />
at dei ansvarlege måtte tru, meir enn<br />
kompensere for bortfallet av fagsterke<br />
lektorar <strong>og</strong> adjunktar. Omsorgsskolen<br />
skulle sikre at alle elevar skulle få same<br />
tilbod <strong>og</strong> difor bli løfta opp på eit<br />
like høgt kunnskapsnivå som elevane i<br />
den gamle realskolen. At draumen ennå<br />
lever, er t.d. Rita <strong>og</strong> Tom Tillers bok<br />
Den andre dagen eit godt døme på. Den<br />
ekskluderer ikkje kunnskap frå skolen.<br />
Men ved utelukkande å fokusere på kva<br />
som gjer skolen ”meiningsfull”, <strong>og</strong> dét<br />
er ikkje formidling av tradisjonell kunnskap,<br />
men livet i eit trygt lokalmiljø,<br />
riding <strong>og</strong> anna kos, etc., blir likevel krav<br />
om kunnskap <strong>og</strong> ein meiningsfull skole<br />
gjorde til motsetningar. Desse to er ikkje<br />
aleine.<br />
Alfred Oftedal Telhaug publiserte<br />
artikkelen ”Ideene som former dagens<br />
lærere” i ”Aftenposten” 14.01.05, der<br />
han skisserer dei pedag<strong>og</strong>iske tankane<br />
til Kjetil Steinsholt, Lars Løvlie, Olga<br />
Dysthe <strong>og</strong> Carl F. Dons, dei tre første<br />
sentrale aktørar i norsk pedag<strong>og</strong>ikk<br />
<strong>og</strong> lærarutdanning. Ingen av desse ser<br />
på skolens kunnskapsformidlande rolle<br />
som viktig, hevdar han. Tvert om blir<br />
det talt om elevanes behov for sjølvrealisering,<br />
sjølvstyring, behovet for å ha<br />
det triveleg. Kunnskap skal skapas eller<br />
konstrueras i samarbeid mellom elevane,<br />
ikkje formidlas, dvs. doseras, ex<br />
cathedra. Evaluering av skolens arbeid<br />
må ta slutt. I staden skal ein overlate<br />
kunnskapstileigninga til sjølvstyrde<br />
elevar som lærer ut frå indre motivasjon.<br />
At det siste krev både sterk karakter<br />
<strong>og</strong> gode kunnskapar, blir oversett. Det<br />
verkar som om Eva Nordlands tru på at<br />
berre tilhøva er lagde til rette, så kjem<br />
kunnskapstileigning av seg sjølv, har<br />
nådd parodiske høgder.<br />
I ein seinare artikkel i same avis<br />
(25.01.05), ”Skoleteorier: Farvel til<br />
virkeligheten”, fører Oftedal Telhaug<br />
kritikken vidare ved å gjere merksam<br />
på ei bok av Svein Østerud, professor<br />
i pedag<strong>og</strong>ikk ved Universitetet i Oslo.<br />
Etter Østeruds syn må skolens arbeid ta<br />
utgangspunkt i elevanes røynsler. Plikter<br />
<strong>og</strong> ansvar, protestantisk arbeidsmoral,<br />
vil han ikkje ha noe av. – I tillegg vitnar<br />
tallause avisinnlegg <strong>og</strong> kronikkar av<br />
t.d. Per Østerud <strong>og</strong> Jan Johnsen, begge<br />
i viktige posisjonar i norsk lærarutdanning<br />
gjennom mange år, om at omsorgspedag<strong>og</strong>ikken<br />
ikkje så lett lar seg vippe<br />
av pinnen.<br />
Dette har røter tilbake til etterkrigsåra da<br />
trua på at pedag<strong>og</strong>isk-psykol<strong>og</strong>isk innsikt<br />
skulle sette lærarane i stand til løyse<br />
alle skolens lærings- <strong>og</strong> oppsedingsproblem,<br />
fekk fotfeste. Grunnfag i pedago-<br />
gikk, seinare i spesialpedag<strong>og</strong>ikk, var ein<br />
effektiv døropnar for karrièremedvitne<br />
lærarar. Den psykol<strong>og</strong>iske retninga som<br />
verka mest lovande, var behaviorismen.<br />
Seinare, da denne var forlaten, erstatta<br />
Carl R<strong>og</strong>ers behavioristisk styggedom<br />
med godleikens psykol<strong>og</strong>i.<br />
Elling Tjønneland<br />
Eit møte i Studentersamfunnet i Bergen,<br />
truleg hausten 1966, bar bod om at<br />
noe var på gang. Elling Tjønneland <strong>og</strong><br />
Hans Skjervheim diskuterte skole <strong>og</strong><br />
oppseding. Dei snakka, kanskje utan å<br />
vere merksame på det, systematisk forbi<br />
kvarandre. Tjønneland insisterte på at<br />
skolens primæroppgåve var kunnskapsformidling.<br />
Læraren måtte difor ha gode<br />
faglege kvalifikasjonar. Behaviorisme<br />
<strong>og</strong> frivokser-pedag<strong>og</strong>ikk var skyteskiver<br />
for Skjervheim. Stemninga var tydeleg<br />
til Skjervheims fordel. Tjønnelands bodskap<br />
nådde ikkje fram. I etterhand er det<br />
lett å sjå at dette var eit signal om kva<br />
som i tida framover ville prege pedag<strong>og</strong>ikkfaget<br />
<strong>og</strong> synet på kunnskap. Det<br />
kom likeeins til å tene som legitimering<br />
av Arbeidarpartiets skoleideol<strong>og</strong>i, som<br />
SF/SV, etter kvart <strong>og</strong>så, mildt motstrevande,<br />
dei andre partia, kom til å stø.<br />
At Tjønnelands syn på skolens <strong>og</strong> lærarens<br />
rolle som kunnskapsformidlar tapte,<br />
var ille. Konsekvensane av det har eg alt<br />
handsama, men eg skal komme tilbake<br />
til det mot slutten av artikkelen. Her <strong>og</strong><br />
nå står Skjervheim på dagsordenen.<br />
Hans Skjervheim<br />
Skjervheims bidrag til pedag<strong>og</strong>ikkdebatten<br />
kan knyttas til magistergradsavhandlinga<br />
hans, ”Objectivism and the<br />
Study of Man”, som innleidde norsk<br />
positivismekritikk, der behaviorismen<br />
vart dømet på positivistisk psykol<strong>og</strong>i.<br />
Skjervheims kritikk var drepande.<br />
Baksida av medaljen var at han fekk<br />
tilhengarar som i stor utstrekning ikkje<br />
forstod kva ærendet hans var.<br />
Skjervheim publiserte tre essay om<br />
pedag<strong>og</strong>ikk, ”Eit grunnproblem i pedag<strong>og</strong>isk<br />
filosofi”, ”Den metavitskaplege<br />
problematikken med omsyn til pedag<strong>og</strong>ikken”<br />
<strong>og</strong> ”Det instrumentalistiske<br />
mistaket”. Eg skal primært ta tak i det<br />
<strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07 53
første essayet for å kaste lys over noen<br />
av misforståingane frå pedag<strong>og</strong>hald.<br />
I ”Eit grunnproblem…” gjer Skjervheim<br />
ein distinksjon mellom to idealtypiske<br />
tilnærmingsmåtar til oppsedingsproblema,<br />
(i) den instrumentalistiske <strong>og</strong> (ii)<br />
det han kallar ”frivokster”-pedag<strong>og</strong>ikk.<br />
– (i) svarer til behavioristisk basert oppseding,<br />
(ii) til såkalla fri oppseding, der<br />
ein trur at vert barn overlatne til seg<br />
sjølve utan restriksjonar <strong>og</strong> pålegg, vil<br />
dei utvikle seg til gode menneske. Det<br />
er Rousseau-inspirert oppseding han har<br />
i tankane, men eg vil tru at Carl R<strong>og</strong>ers<br />
sin psykol<strong>og</strong>i vil falle inn under omgrepet.<br />
Skjervheim avviser (i): Det gir ikkje<br />
god meining å snakke om moralsk <strong>og</strong><br />
politisk oppseding dersom det ein gjer,<br />
er å sette opp ekstensjonalt definerte<br />
mål for oppsedinga <strong>og</strong> så finne fram dei<br />
mest effektive betingingsteknikkar (operant<br />
betinging) for at borna skal fare åt i<br />
samsvar med måla. Dette er dressur. Det<br />
gir ikkje meining å dressere personar til<br />
”gagns menneske”. Moralsk <strong>og</strong> politisk<br />
daning inneber at aktørane sjølve kan<br />
gjere greie for <strong>og</strong> ta grunngitt stilling til<br />
moralske <strong>og</strong> politiske spørsmål, etc.<br />
Hos ein omsorgspedag<strong>og</strong> eg i si tid<br />
arbeidde saman med, gav denne misforståinga<br />
seg følgjande uttrykk: Å sette<br />
opp mål for undervisning er å gjere det<br />
instrumentalistiske mistaket. Det gjer<br />
menneska til ting <strong>og</strong> er både eit sakleg<br />
mistak <strong>og</strong> ei moralsk synd. Det vedkommande<br />
oversåg, var at Skjervheim ikkje<br />
hadde sagt noe om fagundervisning.<br />
Ærendet hans var moralsk <strong>og</strong> politisk,<br />
ikkje fagleg. Misforståinga hadde ein<br />
fatal konsekvens: Fell føremålet med<br />
undervisninga bort, kvar blir det i så<br />
fall av faget? Dette gir to implikasjonar:<br />
(i) noe må erstatte behavioristisk<br />
manipulasjon, <strong>og</strong> dette ”noe” kom til å<br />
bli omsorg; (ii) fag <strong>og</strong> krav om tradisjonell<br />
kunnskap i skolen må nedtonas.<br />
– Slik hamna Skjervheim i ein posisjon<br />
han neppe identifiserte seg med: Eva<br />
Nordland sine råd om å satse på trivnad<br />
<strong>og</strong> estetiske fag jamvel om dét skulle<br />
svekke den tradisjonelle kunnskapen i<br />
skolen. Førestillinga hennar, som fekk<br />
54 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
Hans Skjervheim<br />
gjennomslag både i Arbeidarpartiet <strong>og</strong><br />
hos omsorgspedag<strong>og</strong>ane, var at elevane<br />
i skolen heller trong dyrke <strong>og</strong> utvikle<br />
sosiale <strong>og</strong> kunstnarlege potensial enn å<br />
søke tradisjonell kunnskap. Nå kunne<br />
ein kanskje seie at dette lite anna var<br />
enn ei utviding av det gamle kunnskapsbegrepet.<br />
Men ser vi det i samanheng<br />
med redsla for å skape taparar, ser vi<br />
at det nye kunnskapsbegrepet kom til<br />
(i) å inkludere utvikling av sosial kompetanse,<br />
som krev omsorg, <strong>og</strong> (ii) gjere<br />
kåra dårlegare for den type kunnskap<br />
som kunne skape taparar. At pedag<strong>og</strong>ikk<br />
samstundes gjennomgjekk ei ”sosiol<strong>og</strong>isering”,<br />
har truleg vore med på å<br />
flytte fokus frå skolen som arena for<br />
kunnskapsformidling <strong>og</strong> til skolen som<br />
sosialiseringsarena <strong>og</strong> organisasjon.<br />
Likeeins avviste ein det Skjervheim<br />
kalla ”frivokster-pedag<strong>og</strong>ikk” <strong>og</strong> gjekk<br />
inn for sokratisk dial<strong>og</strong>, som Skjervheim<br />
hadde rådd til som oppsedingas medium.<br />
Også hér vart ei rekke viktige ting<br />
oversedde. Den sokratiske dial<strong>og</strong>en er<br />
noe anna enn ein samtale. Den går ut på<br />
at Sokrates utfordrar den han samtalar<br />
med, til å sette fram ein vesensdefinisjon<br />
av fenomentypen dei saman freistar<br />
finne ut av. Når definisjonen er sett<br />
fram, utleier Sokrates l<strong>og</strong>iske konsekvensar<br />
frå den. Dersom desse er urimelege<br />
<strong>og</strong>/eller innbyrdes uforeinlege, blir<br />
framlegget til definisjon forkasta. Det<br />
er blitt falsifisert. Vi står andsynes ein<br />
l<strong>og</strong>isk prosedyre der føresetnadene er at<br />
(a) språk <strong>og</strong> røyndom står i eit ein-til-<br />
Sokrates<br />
ein-forhold til kvarandre, slik at finn ein<br />
den gyldige definisjonen av ein fenomentype,<br />
veit ein (i) kva fenomentypen<br />
eigenleg er <strong>og</strong> difor (ii) kva eigenskapar<br />
einskildfenomen må ha for å tilhøyre<br />
fenomentypen. – I tillegg kjem (b) at<br />
dial<strong>og</strong>deltakarane må ha kunnskapar<br />
om emnet ein på denne måten freistar<br />
avdekke vesenseigenskapane til. Det er<br />
ikkje tilfeldig at Platon, med Sokrates<br />
som talerør, drøftar emne folk flest har<br />
ei eller anna form for kunnskap om:<br />
rettferd, sømd, mot, det gode liv, etc.<br />
Det er ingen uforpliktande samtale om<br />
eit eller anna det handlar om. Dial<strong>og</strong>en<br />
er sanningssøkingas medium. Målet er<br />
sann innsikt i emnet som står til diskusjon.<br />
Dette presiserer Skjervheim når<br />
han poengterer at dial<strong>og</strong>en er forplikta<br />
av ”die geltungstheoretische Differenz”,<br />
dvs. skiljet mellom gyldig <strong>og</strong> ugyldig,<br />
sant <strong>og</strong> usant. Det er såleis inga avvising<br />
av kunnskap det er tale om. Snarare er<br />
det motsette tilfellet.<br />
Platon/Sokrates føreset at vi har medfødde<br />
kunnskapar om tilværets basale<br />
vilkår. Desse skal avdekkas i dial<strong>og</strong>en,<br />
slik at ein på basis av rett innsikt i dei<br />
oppfyller det nødvendige <strong>og</strong> tilstrekkelege<br />
vilkåret for rett handling <strong>og</strong> Det<br />
Gode Liv. – Dette er noe anna enn kunnskap<br />
i historie, språk, fysikk, kjemi,<br />
etc. I empiriske disiplinar føreset ein<br />
meiningsfull dial<strong>og</strong> ein nødvendig basis<br />
av fagkunnskap. Kunnskaps-asymmetri<br />
mellom deltakarane er akseptabel all<br />
den tid den ikkje er for stor. Ein skal
ha gode fagkunnskapar før dial<strong>og</strong>en<br />
blir meiningsfull som undervisnings-<br />
<strong>og</strong> læringsmedium. Utan fagkunnskap<br />
er det um<strong>og</strong>leg å skilje mellom sant<br />
<strong>og</strong> usant, relevant <strong>og</strong> irrelevant innan<br />
det aktuelle fagområdet, mellom sakleg<br />
gyldige <strong>og</strong> ugyldige argument, etc.<br />
Dial<strong>og</strong>pedag<strong>og</strong>ar som ikkje var merksame<br />
på dette, kom til å identifisere undervisning<br />
<strong>og</strong> læring med innhaldslaus <strong>og</strong><br />
uforpliktande samtale. At elevar ikkje<br />
såg noe poeng i å følgje med i timane,<br />
seier seg sjølv.<br />
Omsorgspedag<strong>og</strong>ikk<br />
Ikkje berre misforståing av Skjervheim<br />
førte til dette. Omsorgspedag<strong>og</strong>iske teoretikarar,<br />
entusiastiske tilhengarar av<br />
lokalsamfunnspedag<strong>og</strong>ikk, etc. bidr<strong>og</strong><br />
på ulike, men komplementære, vis til<br />
den. Samstundes fungerte misforståing<br />
av Skjervheim sine poeng som viktig<br />
legitimeringsfaktor for omsorgspedag<strong>og</strong>ikk<br />
<strong>og</strong> nedtoning av skolens faglege<br />
rolle. Omsorgspedag<strong>og</strong>ikk kom så, i sin<br />
tur, til å rettferdiggjere dei ulike skolereformene<br />
teoretisk. Slik kom omsorgspedag<strong>og</strong>ane<br />
inn i sentrale posisjonar i<br />
skole- <strong>og</strong> utdanningsbyråkratiet.<br />
Da omsorgspedag<strong>og</strong>ane byrja ta over<br />
hegemoniet, gjekk særleg tre påstandar<br />
att:<br />
(a) All autoritet er autoritær. Følgjeleg<br />
må lærarens autoritet bort!<br />
(b) All disiplin er kadaverdisiplin. Den<br />
må difor bort!<br />
(c) Skolens oppgåve er primært å vere<br />
arena for omsorgsfull sosialisering, ikkje<br />
for kunnskapsformidling.<br />
Synet på autoritet har hatt utvitydig<br />
negativ effekt på skolen <strong>og</strong> læraren si<br />
rolle. Manglar skolen autoritet, kan ikkje<br />
læraren ha det, <strong>og</strong> omvendt. Alliansen<br />
mellom Helge Sivertsen <strong>og</strong> Lærarlaget<br />
gav allmennlæraren undervisningskompetanse<br />
i alle fag i ungdomsskolen,<br />
men tok samstundes frå skole <strong>og</strong> lærar<br />
det beste, kanskje jamvel einaste, vilkåret<br />
for vedlikehald av autoritet: rolla<br />
som formidlar av nødvendig kunnskap.<br />
Skolen var redusert til omsorgsinstitusjon,<br />
læraren til omsorgsarbeidar.<br />
Ein innsåg ikkje at ein må skilje mellom<br />
autoritet <strong>og</strong> autoritær, dvs. sakleg <strong>og</strong><br />
usakleg autoritet, den som er autoritet<br />
i kraft t.d. av kunnskap i eit emne <strong>og</strong><br />
den som er autoritet utan slik sakleg<br />
basis. Konsekvensen er ein lærarstand<br />
som ikkje vågar <strong>og</strong> truleg heller ikkje<br />
er i stand til å opptre som saklege<br />
autoritetar. Lærarane vågar difor heller<br />
ikkje å stille krav til elevane, som<br />
følgjeleg heller ikkje får vilkår for å<br />
utvikle sjølvdisiplin <strong>og</strong> karakterstyrke<br />
<strong>og</strong> forståing av det ansvar <strong>og</strong> dei plikter<br />
ein har, både overfor seg sjølv <strong>og</strong> andre.<br />
Samanhengen mellom forkasting av<br />
lærarautoritet <strong>og</strong> nedtoning av faglege<br />
krav, både overfor elevar <strong>og</strong> lærarar, er<br />
openberr. Når sakleg autoritet i kraft av<br />
sin autoritet er autoritær, bør den bort.<br />
Strevet for å verkeleggjere det gode<br />
genererte motseiinga si: Skal læraren<br />
som sakleg autoritet bort, <strong>og</strong> han ikkje<br />
har rett til å stille krav til elevane, er<br />
konsekvensen ei subtil form for diskriminering:<br />
Dei fagleg sterke med ”rett”<br />
sosio-intellektuell bakgrunn greier seg.<br />
Dei svake, som ein trudde ein slik hjelpte,<br />
<strong>og</strong> som i alle fall ikkje skulle oppleve<br />
å bli taparar, er dei det går ut over.<br />
Ein må skilje mellom sjølvdisiplin <strong>og</strong><br />
kadaverdisiplin. Utan det første blir ein<br />
offer for det siste. Utan sjølvdisiplin,<br />
som må tileignas t.d. i strevet med<br />
å løyse faglege problem, vil ein heller<br />
ikkje lykkas i å utvikle karakterstyrke.<br />
Er dét borte frå skolens dagsorden,<br />
sviktar den ei omsorgsoppgåve<br />
den meiningsfullt kan <strong>og</strong> bør påleggas.<br />
– Disiplin vart knytt til disiplinering: Ein<br />
vert disiplinert ikkje berre til å akseptere<br />
einkvar autoritet, men <strong>og</strong>så til motstandslaust<br />
å tilpasse seg eit mekanisert<br />
arbeidsliv. Disiplinering <strong>og</strong> ”taylorisering”<br />
var to sider ved same sak. Disiplin<br />
er nødvendig for kapitalismen. Kampen<br />
mot disiplin gjekk følgjeleg inn i eit<br />
politisk-historisk prosjekt: kampen mot<br />
kapitalisme <strong>og</strong> for proletariatets diktatur.<br />
Disiplin kan vere noe så enkelt som å<br />
vere i stand til å halde seg i ro <strong>og</strong> følgje<br />
med i undervisninga, i tillegg til å rette<br />
seg etter sosiale <strong>og</strong> moralske normer <strong>og</strong><br />
krav. Skal all autoritet bort, gjeld det òg<br />
autoriteten til sosiale <strong>og</strong> moralske normer.<br />
Uro i klassen vart, skjønleg nok på<br />
slike premissar, omtalt <strong>og</strong> oppfatta som<br />
prov på <strong>og</strong> utslag av kreativitet.<br />
Tilsvarande gjeld for fagets autoritet:<br />
Reidar Myhre <strong>og</strong> Torstein Harbo, som<br />
var blant dei få pedag<strong>og</strong>ane som aktivt<br />
engasjerte seg mot nedtoninga av kunnskapsformidlingas<br />
rolle i skolen, peika<br />
på at fagstoffet skolen skal formidle,<br />
”representerer kulturverdier som en må<br />
underordne seg <strong>og</strong> lære seg å kjenne”.<br />
Harbo peika i 1960 på korleis ein,<br />
basert på verksemda ved Pedag<strong>og</strong>isk<br />
forskningsinstitutt, hadde spora av ved<br />
å fokusere ”… på individuell vekst <strong>og</strong><br />
sosial tilpasningsevne til fortrengning<br />
for kunnskaper, moral <strong>og</strong> tradisjon”. Når<br />
elevens rett til sjølvutfalding erstattar<br />
fagets krav om disiplin, har verken elevens<br />
vilkår for å tileigne seg sjølvdisiplin<br />
eller skolens vilkår for å oppretthalde<br />
autoritet gode kår. Ein kan spørje seg<br />
om ikkje det same er tilfellet for elevens<br />
sjølvutfalding: Tradisjonen er den historiske<br />
dimensjonen av det ein utfaldar seg<br />
i forhold til. Kjenner ein ikkje den, kjenner<br />
ein heller ikkje seg sjølv. Kunnskap<br />
må ein ha for at sjølvutfaldinga skal<br />
kunne vere noe meir enn reint privat.<br />
Det sosialpedag<strong>og</strong>iske studiet ein oppretta<br />
ved Universitetet i Oslo i fagleg<br />
opposisjon til rådande pedag<strong>og</strong>ikk, var<br />
ikjøtinga av synet på kunnskap: Alle,<br />
same kva dei kunne, fekk same karakter,<br />
2,4. Da har parodien innhenta seg sjølv:<br />
Ein treng i prinsipp ikkje sosialpedag<strong>og</strong>isk<br />
kompetanse for å vere sosialpedag<strong>og</strong>isk<br />
kompetent!<br />
Kunnskap<br />
I 1989 hadde Kristin Gunleiksrud,<br />
NHO-tilsett cand. philol., ein kronikk<br />
i ”Dagbladet”, ”Frøken, jeg vet noe!”,<br />
der ho drøfta kunnskapen si rolle i<br />
skolen. Blant anna tok ho opp den meiningslause<br />
redsla for såkalla ”fakta”.<br />
Skolens oppgåve er m.a. å utvikle relevante<br />
kunnskapshorisontar hos elevane,<br />
slik at ”fakta” kan bygge opp <strong>og</strong> integreras<br />
i meiningsgivande samanhengar.<br />
Kunnskapshorisontar oppstår ikkje frå<br />
inkje. Dei blir ”bygde opp” av relevante<br />
”bitar” av informasjon, såkalla ”fakta”.<br />
Skolens oppgåve må vere å syte for at<br />
dei ”fakta” elevane tileignar seg, kan<br />
<strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07 55
tene som basis i oppbygginga av slike<br />
horisontar, som gradvis <strong>og</strong> i ein hermeneutisk<br />
prosess vil endre seg i samspelet<br />
med ny informasjon. Eg nemnde<br />
kronikken for ein pedag<strong>og</strong>. Han avviste<br />
Gunleiksruds syn:<br />
(1) Ho etterlyser kunnskap. Men kva er<br />
kunnskap?<br />
(2) Det er ikkje rart at ho som representant<br />
for NHO spør etter kunnskap. Det<br />
er jo ”kanonføde for industrien” dei<br />
er ute etter.<br />
Desse svara hyser noen avslørande<br />
implikasjonar:<br />
(1) ”Kva er kunnskap?”<br />
Skal dette spørsmålet, som eg er blitt<br />
møtt med fleire gonger av omsorgspedag<strong>og</strong>ar,<br />
<strong>og</strong> som har skulla punktere<br />
kunnskapskravet mitt, ha meining, må<br />
vi, før vi kan tillate oss å pålegge lærarar<br />
å formidle kunnskap i skolen, vite kva<br />
kunnskap er. Filosofar har arbeidd med<br />
problemet i 2500 år. Eit endegyldig svar<br />
har vi ikkje. Det er såleis uvisst om <strong>og</strong><br />
når vi kan sjå på kunnskapsformidling<br />
som rimeleg oppgåve. Utvidar vi spørsmålet<br />
til matematikk, fysikk, historie,<br />
etc., blir absurditeten openberr: Vi kan<br />
ikkje undervise i matematikk før vi veit<br />
kva matematikk eigenleg er, etc. Og kva<br />
med pedag<strong>og</strong>ikk?<br />
Kritiske merknader om pedag<strong>og</strong>ikk<br />
overfor omsorgspedag<strong>og</strong>ar prella av<br />
som vatn på gåsa. Pedag<strong>og</strong>ikk var alltid<br />
noe anna <strong>og</strong> meir enn det ein kritiserte.<br />
Tilsvarande var det med rapportar om<br />
kunnskapsforfall i skolen. Ingen tok<br />
dei inn over seg. Ein heldt fram som<br />
om ingen ting hadde hendt <strong>og</strong> strødde<br />
rundt seg med meiningstomme slagord<br />
av typen ”skape eit meiningsfullt livsmiljø”<br />
<strong>og</strong> ”gi nåtida meining <strong>og</strong> framtida<br />
mulighet”. Det gjekk opp for meg at<br />
omsorgspedag<strong>og</strong>ikk var totalt immun<br />
mot kritikk: Ikkje var det m<strong>og</strong>leg frå<br />
kritikarhald å seie n<strong>og</strong>grant kva pedag<strong>og</strong>ikk<br />
<strong>og</strong>/eller skolens oppgåve er. Det<br />
verka heller ikkje som om omsorgspedag<strong>og</strong>ane<br />
sjølve var i stand til det. Det såg<br />
ut til å vere uråd å angi kva for data som<br />
56 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
ville svekke eller falsifisere pedag<strong>og</strong>iske<br />
teoriar, om det i det heile kunne finnas<br />
slike data. Feilslåtte prosjekt fans ikkje,<br />
bortsett frå Gudmund Hernes sitt. Men<br />
så var han heller ikkje pedag<strong>og</strong>. Prosjekt<br />
som skulle ordne opp i skolens problem,<br />
var av slikt omfang at det truleg var<br />
uråd, eller langt på veg uråd, å formulere<br />
dei slik at ein undervegs eller i ettertid<br />
kunne slå fast om dei var vellykka eller<br />
ikkje, ev. kva som falsifiserte teorien/<br />
teoriane dei kvilde på.<br />
Immunisering mot kritikk<br />
Truleg ligg rota til immuniseringa i<br />
følgjande faktorar: (a) Blant omsorgspedag<strong>og</strong>ane<br />
rådde ei form for anti-positivisme<br />
som sa at testing var uttrykk for<br />
ei form for positivisme. Da Skjervheim<br />
hadde vist at positivismen ikkje heldt<br />
mål, kunne testing heller ikkje gi kunnskap.<br />
(b) Når kunnskapsbegrepet blir<br />
utvida til å femne om resultatet av<br />
skolens omsorgsbaserte sosialisering,<br />
samstundes som kravet om tradisjonell<br />
kunnskap vert tona ned (bl.a. av di det<br />
kjem, eller kan komme, i konflikt med<br />
kravet om ikkje å skape taparar), står ein<br />
att med at den kunnskapen som ev. skal<br />
testas hos elevane, er sosial <strong>og</strong> moralsk<br />
kompetanse dei har tileigna seg i skolen<br />
som sosial <strong>og</strong> moralsk sosialiseringsarena.<br />
Men da slik kompetanse ikkje er<br />
m<strong>og</strong>leg å måle – berre positivistar ville<br />
finne på noe slikt – er testing av den<br />
meiningslaus.<br />
Dette svarer til Kjell Eide sin karakteristikk<br />
av skoleforskinga i eit føredrag,<br />
”Forskning om grunnskolen” (1975):<br />
Forskinga er politisk motivert, <strong>og</strong> det<br />
er alltid ”grunn til mistenksomhet når<br />
forskere erklærer sin solidaritet med<br />
sine objekters interesser, men samtidig<br />
forbeholder seg selv å definere disse<br />
interessene”. At forskarane har stor ”…<br />
motvilje mot å la seg styre av ’teknokratene’<br />
i departementet”, som Eide peiker<br />
på, svekkjer ikkje påstanden min om<br />
immunisering.<br />
Eit noe særeige døme på det siste finn<br />
vi i to intervju ”Teknisk Ukeblad” har<br />
offentleggjort med Torbjørn Digernes,<br />
rektor ved NTNU, <strong>og</strong> Åge Ronald<br />
Rosnes, SV-politikar <strong>og</strong> tidlegare stats-<br />
sekretær i Kunnskapsdepartementet.<br />
Digernes påviser at <strong>og</strong> korleis matematikkompetansen<br />
hos dei som går ut frå<br />
vidaregåande skole, har gått tilbake dei<br />
siste ti-femten åra. Ein firar i matematikk<br />
er dårlegare i dag enn karakteren tre<br />
var for femten år sidan, hevdar han. Han<br />
grunngir dette med å vise til eksamensresultata<br />
ved det første matematikkkurset<br />
studentane møter ved NTNU:<br />
Av studentar med 3MX <strong>og</strong> karakteren<br />
2 frå vidaregåande skole, stryk 80 %.<br />
Dei resterande 20 % får anten E eller<br />
D, som svarer til 4,0-3,0 etter gammal<br />
skala. Opplysningane til Digernes svarer<br />
til opplysningar både frå NTNU <strong>og</strong> frå<br />
lektorar i vidaregåande skole. Rosnes<br />
avviser påstandane til Digernes: ”En<br />
slik nivåsenkning kan ikke dokumenteres.<br />
Det finnes … ikke et nasjonalt<br />
system for å måle kunnskapsnivået i<br />
matematikk år for år. … En firer skal si<br />
det samme som for 15 år siden. Vi har<br />
ikke planer om ytterligere måling, svarer<br />
Rosnes til Teknisk Ukeblad”. Her talar<br />
bukken som røktar havresekken: Å finne<br />
ut om det har vore nivåsenking i matematikk<br />
er den enklaste sak av verda. Når<br />
Rosnes nektar for det <strong>og</strong> står på sitt, har<br />
han anten ikkje greie på det han snakkar<br />
om, eller så har han politisk prestisje<br />
å forsvare, eventuelt er det tale om ein<br />
kombinasjon av desse to faktorane.<br />
Her tok dei som ((a) & (b)) har meint at<br />
empirisk etterrøking er positivisme, <strong>og</strong><br />
som freista immunisere pedag<strong>og</strong>ikk mot<br />
kritikk på den måten, feil. For det første<br />
har Skjervheim ingen stad sagt at testing<br />
i empiriske vitskapar er <strong>og</strong> må vere<br />
uttrykk for positivisme. For det andre er<br />
det nok av dei som med hell har gjort<br />
empiriske studium av t.d. moralutvikling<br />
hos barn, t.d. Piaget <strong>og</strong> Kohlberg. Desse<br />
er ikkje aleine. – Dei som freistar hindre<br />
kritikk av pedag<strong>og</strong>ikken ved å gjere den<br />
nærast konturlaus, har lykkas i å overtyde<br />
oss om at den ikkje tilfredsstiller<br />
elementære krav til å vere vitskapleg.<br />
Rosnes ser ut til å vere ein karikatur av<br />
det siste: Nivåsenking kan ikkje dokumenteras,<br />
hevdar han. Kan den ikkje<br />
dét, følgjer det at da er det heller ikkje<br />
m<strong>og</strong>leg å dokumentere at nivået er halde<br />
ved lag. Og er dét uråd, følgjer det,<br />
like kontant, at da kan det heller ikkje
ettervisas at det ikkje har funne stad<br />
nivåsenking. Men for å vere på den sikre<br />
sida: Planar om gransking har ein ikkje.<br />
Stoda ser ut til å vere denne: Anten held<br />
ein førestillingane sine for å vere nødvendig<br />
sanne av di dei representerer det<br />
gode <strong>og</strong> difor ikkje treng testas, eller så<br />
skjønar ein at testar ein dei, utset ein dei<br />
samstundes for m<strong>og</strong>leg falsifisering. Og<br />
dét vågar ein ikkje.<br />
Karl Popper har eit enkelt, men vesentleg<br />
poeng: Ein hypotese eller teori er vitskapleg<br />
dersom, men <strong>og</strong>så berre dersom,<br />
den er formulert slik at det i prinsippet<br />
skal vere m<strong>og</strong>leg å falsifisere den, dvs.<br />
vite kva som vil falsifisere den. Teoriar<br />
er fallible. Er dei ikkje dét, er dei ikkje<br />
vitskaplege. Slik er omsorgspedag<strong>og</strong>iske<br />
teoriar religiøse d<strong>og</strong>me, ikkje vitskaplege<br />
teoriar. Religiøse d<strong>og</strong>me lar seg prinsipielt<br />
ikkje overprøve <strong>og</strong> falsifisere,<br />
tilsvarande som trua på Guds allmakt <strong>og</strong><br />
godleik aldri har kunna bli reelt utfordra<br />
av krigar, liding, ulykker. Det er ikkje<br />
rart at det pedag<strong>og</strong>iske ”prestestyret” er<br />
blitt kalla ”pedokratiet”.<br />
Kvifor må endring av stoda komme<br />
utanfrå? Omsorgspedag<strong>og</strong>isk orienterte<br />
lærarar fortel lærarstudentar kva som er<br />
vesentleg for lærarkompetanse: omsorg<br />
– ikkje tradisjonell kunnskap. Med<br />
kunnskapsnivået hos norske lærarstudentar<br />
er det ikkje forbausande at dette<br />
går inn hos dei. Medlemmer av same<br />
lauget utgjer aktørane i skole- <strong>og</strong> utdanningsbyråkratiet.<br />
Søker du pedag<strong>og</strong>ikkstilling ved universitet,<br />
høgskole <strong>og</strong> i utdanningsbyråkrati,<br />
blir du vurdert av dei etablerte i<br />
faget. Tilsvarande gjeld om du freistar<br />
få ut faglitteratur. Forlag <strong>og</strong> tidsskrift<br />
hyrer sakkyndige til å vurdere innsende<br />
manuskript. Dette er ikkje særsyn<br />
for pedag<strong>og</strong>ikk. Slik er det i alle fag.<br />
Annleis kan det ikkje vere. Det er difor<br />
kontinuerleg fare for sjølvrekruttering<br />
<strong>og</strong> fagleg innavl. Dette ville ikkje ha<br />
hatt den negative effekten det har, om<br />
skolesituasjonen kunne tene som test på<br />
teoriane ein set ut i livet, <strong>og</strong> skolen blir<br />
styrd etter. Dette er viktig. I vitskaplege<br />
disiplinar blir ein tilkjend kompetanse<br />
dersom, men <strong>og</strong>så berre dersom, ein<br />
beskriv <strong>og</strong> forklarer gitte fenomentypar<br />
Mao<br />
ved hjelp av dei teoriar <strong>og</strong> det begrepsapparat<br />
som dei kompetente beskriv<br />
<strong>og</strong> forklarer ved hjelp av. Set ein fram<br />
hypotesar som er uforeinlege med systemet<br />
av teoriar som medlemmene av<br />
forskarsamfunnet er sosialiserte inn i <strong>og</strong><br />
baserer verksemda si på, er dét prov på<br />
vitskapleg inkompetanse. Leverer ein<br />
derimot teoriar som set forskarar i stand<br />
til å løyse viktige problem, samstundes<br />
som dei er foreinlege med rådande teoribygningar,<br />
er det ei akseptabel form for<br />
vitskapleg originalitet.<br />
I empiriske vitskapar tener møtet med<br />
det aktuelle røyndomsaspektet til å teste<br />
hypotesar <strong>og</strong> teoriar. Det kan falsifisere<br />
hypotesar <strong>og</strong> teoriar <strong>og</strong> tvinge forskarar<br />
til å gi dei opp. Kan ingen data falsifisere/svekke<br />
teoriane ein held, vil røyndommen<br />
ikkje kunne tene som korrektiv,<br />
<strong>og</strong> kritikarane vil, av di dei er usamde<br />
med dei etablerte, bli sedde på som<br />
fagleg ukvalifiserte <strong>og</strong> inkompetente.<br />
Dette gjeld omsorgspedag<strong>og</strong>ikk. Sjølv<br />
om Poppers syn ikkje er problemfritt,<br />
har pedag<strong>og</strong>ar <strong>og</strong> andre mye å lære av<br />
han. I The Poverty of Historicism tilrår<br />
han “piecemeal social engineering”,<br />
dvs. ”stykkevis ingeniørkunst”. I staden<br />
for å sette i gang gigantiske sosiale<br />
<strong>og</strong> historiske prosjekt, som alltid stilar<br />
mot det gode <strong>og</strong> perfekte, men som<br />
(derfor) alltid endar i barbari, skal ein<br />
sette i gang små prosjekt, baserte på så<br />
solid innsikt i sosiale forhold som råd<br />
er. Prosjekta må vere tilstrekkeleg små<br />
(”piecemeal”) <strong>og</strong> målsettinga formulert<br />
så tydeleg at det er m<strong>og</strong>leg å sjå at, når<br />
<strong>og</strong> kvifor dei havarerer. Fører ikkje prosjekt<br />
dit vi ønskjer, må vi kunne st<strong>og</strong>ge<br />
før det går gale. Det er vesentleg at ein<br />
i staden for å skulle realisere det gode<br />
<strong>og</strong> perfekte, prøver å fjerne det openbert<br />
dårlege. Det siste er realistisk, ikkje det<br />
første. Mange skoleprosjekt har hatt det<br />
gode <strong>og</strong> perfekte som mål. Omfanget<br />
deira har vore så stort at det har vore<br />
problematisk å kunne vite kva som ev.<br />
har fått dei til å havarere – <strong>og</strong> kvifor. I<br />
tillegg kjem at av di målet er blitt betrakta<br />
som utvitydig godt, både moralsk<br />
<strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07 57
<strong>og</strong> pedag<strong>og</strong>isk, rettferdiggjer det ikkje<br />
berre prosjektet. Det får sjølv openberre<br />
havari til å framstå som sigrar.<br />
Dette er ikkje alt. Omsorgspedag<strong>og</strong>ar<br />
har i årevis gitt legitimitet til utdanningspolitikaranes<br />
politisk-moralske<br />
prosjekt <strong>og</strong> oppfatningar. At Høgre, med<br />
Clemet som baugspryd, hadde lyst til<br />
å rydde opp, var vel <strong>og</strong> bra. Men det<br />
bør vere klinkande klart at snillismen<br />
som har gjennomsyra norsk skole sidan<br />
midten av 60-åra, har Høgre vore med<br />
på. Partiet har ytt litt motstand, men<br />
den har vore meir kosmetisk enn reell.<br />
Oppryddinga må komme utanfrå. Frå<br />
omsorgspedag<strong>og</strong>ane kjem den ikkje.<br />
(2) ”Formidlar skolen kunnskap til<br />
elevane, produserer den kanonføde til<br />
næringslivet!”<br />
Mange som studerte pedag<strong>og</strong>ikk på 70talet<br />
<strong>og</strong> utetter, var faste i trua på revolusjonen<br />
som skulle føre til eit politisk<br />
himmelrike, det klasselause samfunnet.<br />
Å gi born kunnskapar <strong>og</strong> lære dei disiplin<br />
oppfatta noen, ikkje alle, som å spele på<br />
lag med borgarskap <strong>og</strong> kapitalistar. Det<br />
var eit brotsverk mot proletariatet, for<br />
ikkje å snakke om historia, å gå inn for<br />
slikt. Trumfkortet kom frå formann Mao:<br />
”Bekjemp bokdyrkelsen!” Innebørda var<br />
surrealistisk: Kunnskap er umoralsk! At<br />
realfaga vart assosierte med økol<strong>og</strong>iske<br />
problem, gjorde dei moralsk suspekte.<br />
Å studere eller lære frå seg realfag var<br />
ikkje moralsk stovereint. Da lærarar<br />
etter kvart kom til å mangle kompetanse<br />
i realfag dei likevel måtte undervise i,<br />
utvikla dei angst for faga. Denne kunne<br />
kureras med ein moralsk angstfordrivar:<br />
Realfag skaper taparar, difor sosiale <strong>og</strong><br />
psykiske problem. Realfagleg inkompetanse<br />
vart provet på at ein korkje ville<br />
eller var i stand til å skape taparar. Slik<br />
vart ein moralsk helt, i minsto i eigne <strong>og</strong><br />
laugets auge, utan å sjå at læraren sin<br />
angst for realfaga smitta over på elevane.<br />
Ikkje berre mangla ein kompetanse til<br />
å undervise i slike fag. Ein skapte òg<br />
angst for dei hos elevane. I staden for<br />
å unngå å skape taparar var det nett dét<br />
ein skapte.<br />
Skolens primære oppgåve var å gi<br />
58 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
omsorg til elevane <strong>og</strong> syte for at dei rette<br />
haldningane vart utvikla hos dei.<br />
Ingen såg ut til å sjå det banale, men<br />
viktige, poenget om at haldningar som<br />
ikkje kviler på kunnskap, er fordommar.<br />
Erstattar fordommar kunnskap, er<br />
vegen til høgrepopulisme ikkje lang. Det<br />
er tragisk ironi i dette. Den råkar ikkje<br />
berre entusiastane på ytste venstrefløy.<br />
Den råkar minst like sterkt den sosialdemokratiske<br />
draumen om å viske ut<br />
klasseskilje <strong>og</strong> gjere alle til solidariske<br />
sosialdemokratar gjennom den nye skolen<br />
for alle.<br />
At kunnskapens rolle i skolen var blitt<br />
svekt, var førebudd historisk. Første<br />
steget var omlegginga frå real- til ungdomsskole.<br />
Da linedelinga i ungdomsskolen<br />
vart avvikla, følgde kunnskapsskolen<br />
med: Når (i) alle elevar, uavhengig<br />
av evner <strong>og</strong> interesser, skulle<br />
gjennomgå same opplæring, <strong>og</strong> (ii) det<br />
var nødvendig å prove at dette gav eit<br />
minst like godt utbytte som dei gamle<br />
skoleordningane, måtte (iii) alle faglege<br />
krav senkas. Berre slik kunne omlegginga<br />
te seg som suksess. Ein anal<strong>og</strong>i syner<br />
meiningsløysa: Gitt at kunnskapsministeren<br />
påstår at Noreg har verdas beste<br />
høgdehopparar. Utfordra om å prove<br />
påstanden sin, tar ministeren eit høgdehoppstativ,<br />
grev to hol, kvar på to meter,<br />
puttar dei to stativdelane ned i kvart sitt<br />
hol <strong>og</strong> legg lista på 2,47 meter, éin centimeter<br />
over gjeldande verdsrekord, <strong>og</strong><br />
ber folk komme <strong>og</strong> sjå om dei kjem over<br />
utan å rive. Resultata er strålande! Noreg<br />
er verdas beste høgdehoppnasjon!<br />
Dette gjekk hand i hand med trekket<br />
som skulle gjere allmennlærarane universalkompetente<br />
<strong>og</strong> slik få universitetsutdanna<br />
adjunktar <strong>og</strong> lektorar ut or ungdomsskolen.<br />
Dette gav kortvarig vinst<br />
i form av høgare lønn. Deretter venta<br />
sosial <strong>og</strong> økonomisk deklassering av<br />
læraryrket. Da lærarane gav frå seg rolla<br />
som kunnskapsformidlarar <strong>og</strong> erstatta<br />
den med omsorgsrolla, gav dei frå seg<br />
sosial <strong>og</strong> økonomisk status. Resultata<br />
kjenner vi: lærarstudentar med 2 i snitt<br />
frå vidaregåande skole <strong>og</strong> ei aukande<br />
mengde elevar som knapt nok kan lese,<br />
skrive <strong>og</strong> rekne, <strong>og</strong> som følgjeleg er<br />
dømde til å bli sosiale taparar.<br />
I ”Berlingske Tidende” sin ”Weekendavisen”<br />
for perioden 14.-20.01.05 kommenterer<br />
sjefredaktør Anne Knudsen<br />
Danmarks resultat i PISA-undersøkingane:<br />
”Til en dybere forståelse af katastrofen<br />
udpeger undersøgelsen især tre systematiske<br />
forhold. For det første læser<br />
de elever bedre, der går på skoler med<br />
’gammeldagse’ undervisningsmetoder.<br />
Kontrolleret indlæring, ferdighedsprøver<br />
<strong>og</strong> lærerstyret integration af ny viden<br />
med anden relevant viden giver altså<br />
bedre resultater end andre metoder.<br />
For det andet læser elevene bedre de<br />
steder, hvor lærerne har en høj efteruddannelsesfrekvens.<br />
Hvis skoleledelsen<br />
prioriterer faglig udvikling højt, <strong>og</strong><br />
lærerne går tilstrækkelig op i deres fag<br />
til at efterspørge mer viden, præsterer<br />
skolen altså bedre.<br />
Og endelig, for det tredje, læser eleverne<br />
bedre på de skoler, hvor uro i klassen,<br />
stadig skiftende lærere <strong>og</strong> et dårlig<br />
socialt klima ikke bliver nævnt som et<br />
problem af det store flertal.”<br />
Eg har ein sterk mistanke om at dette<br />
høver like godt for norske forhold.<br />
”Den klassiske<br />
fagligheten<br />
”Det er et trekk ved den etterindustrielle<br />
æra at det faglige skyves<br />
til side for en ny type ekspertise<br />
som legger seg over den klassiske<br />
fagligheten. Det skjer i museene der<br />
konservatorer er blitt kuratorer, det<br />
skjedde <strong>og</strong>så i skolen der allmennlærerne<br />
erobret ungdomsskolen <strong>og</strong><br />
fortrengte med sin pedag<strong>og</strong>ikk de<br />
faglig kompetente lektorene. Slik blir<br />
faggrensene utydelige, <strong>og</strong> den faglige<br />
identitet brytes ned.”<br />
Gudleiv Forr i Dagbladet 24.06.2005
Hvorfor <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>?<br />
Det er mange gode<br />
grunner til å bli medlem<br />
av <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong><br />
Vi har spurt tidligere <strong>og</strong> nåværende fylkesledere i <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> hva som gjorde at de<br />
valgte å bli medlem av NLL – <strong>og</strong> hvordan de vurderer foreningens framtid.<br />
Morten Trudeng,<br />
Akershus <strong>Lektorlag</strong><br />
Jeg ble<br />
medlem<br />
pga. NLLs<br />
skolepolitikk<br />
<strong>og</strong><br />
fordi NLL<br />
stod <strong>og</strong><br />
står for et<br />
pedag<strong>og</strong>isk<br />
grunnsyn som jeg støtter. Det<br />
var avgjørende for meg at NLL<br />
fikk forhandlingsrett gjennom<br />
Akademikerne.<br />
NLL blir tatt på alvor av Akershus<br />
fylkeskommune. I saker der vi<br />
har gode argumenter, har det<br />
hendt at vi har fått gjennomslag<br />
for vårt syn. Akershus fylkeskommune<br />
gir skolene i meget<br />
stor grad frihet. Dette har vist seg<br />
i f.eks. lokale lønnsforhandlinger<br />
<strong>og</strong> forhandlinger om arbeidstidsavtale.<br />
Vi samarbeider godt med<br />
de andre organisasjonene.<br />
Veien videre for NLL vil avhenge<br />
av hva som skjer i forhold til tariff-<br />
oppgjørene, <strong>og</strong> om vi kommer til<br />
å forhandle i kap. 5 eller ikke. Om<br />
vi klarer å rekruttere unge lektorer,<br />
vil <strong>og</strong>så være avgjørende for<br />
vår framtid. Rekrutteringen vil<br />
bl.a. være avhengig av om NLLs<br />
skolepolitikk, lønnspolitikk <strong>og</strong><br />
pedag<strong>og</strong>iske grunnsyn blir kjent<br />
gjennom media, deriblant våre<br />
egne ressurser, <strong>Lektorbladet</strong> <strong>og</strong><br />
nettsidene.<br />
Gabriel F. Knudsen,<br />
Aust-Agder <strong>Lektorlag</strong><br />
Jeg var<br />
tidligere<br />
med i Utdanningsforbundet,<br />
men valgte<br />
å gå ut<br />
fordi jeg<br />
følte at<br />
organisasjonen ikke sloss nok<br />
for lektorenes interesser. Jeg har<br />
vært fylkesleder i vel ett år <strong>og</strong><br />
skulle gjerne ha sett at vi fikk<br />
innpass på flere skoler, men det<br />
lar seg ikke benekte at mange<br />
fortsatt sitter på gjerdet <strong>og</strong> ikke<br />
bryr seg om å melde overgang –<br />
selv om de sier de er hundre prosent<br />
enige med oss, både når det<br />
gjelder skole- <strong>og</strong> lønnspolitikk.<br />
Det forundrer meg at ikke lektorer<br />
ser at de som gruppe ville stå<br />
mye sterkere i en egen fagforening.<br />
Jeg setter <strong>og</strong>så stor pris<br />
på at yrkesbetegnelsen lektor er<br />
kommet til heder <strong>og</strong> verdighet<br />
– noe som selvsagt skyldes iherdig<br />
innsats fra <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>s<br />
ledelse <strong>og</strong> tillitsvalgte.<br />
Kari Handeland,<br />
Buskerud <strong>Lektorlag</strong><br />
Eg melde<br />
meg inn i<br />
NLL ved<br />
årsskiftet<br />
2001/2002.<br />
Hovudgrunnen<br />
til<br />
dette var<br />
fusjonen<br />
mellom Lærarlaget <strong>og</strong> Lærarforbundet<br />
til Utdanningsforbundet.<br />
Dette var eg kritisk til, då eg som<br />
<strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07 59
medlem i det tidlegare Lærarforbundet<br />
ikkje hadde opplevd så mykje fokus på<br />
lektorane <strong>og</strong> deira lønn. Dette gjorde at<br />
eg tok steget <strong>og</strong> melde meg inn i NLL.<br />
Overgangen til NLL har eg aldri angra<br />
på, då eg som medlem av NLL føler at<br />
mine interesser som lektor, både når det<br />
gjeld fokus på kunnskap i den norske<br />
skulen <strong>og</strong> arbeidstakar, vert ivaretatt<br />
på ein svært god måte. Eit anna viktig<br />
moment er at NLL stadig fokuserer på<br />
kor viktig det er med godt kompetente<br />
lærarkrefter, noko dei i starten ikkje<br />
fekk så mykje støtte på, men som ein<br />
i løpet av det siste året ser at fleire har<br />
komme fram til.<br />
Å representera NLL som hovudtillitsvald<br />
<strong>og</strong> fylkesleiar i Buskerud opplever eg<br />
som positivt, <strong>og</strong> mitt inntrykk er at NLL<br />
blir sett på som ein seriøs aktør. Det som<br />
enkelte kan ha som eit ankepunkt, er<br />
lønspolitikken til NLL, men ein ser jo at<br />
den tidlegare valde strategien med at alle<br />
skal få like lite <strong>og</strong> dei langtidsutdanna<br />
aller minst, ikkje har vore nokon suksess,<br />
så kvifor ikkje heller prøva noko<br />
anna. Det som òg er positivt med NLL,<br />
er at det er svært enkelt å ta ein telefon<br />
<strong>og</strong> få hjelp frå sentralt hald dersom det<br />
er noko ein lurer på. Dei stiller alltid opp<br />
<strong>og</strong> gjer kva dei kan for å hjelpa, noko eg<br />
set stor pris på.<br />
Når ein tenkjer på medlemsmengda i<br />
NLL, er det ganske imponerande at<br />
organisasjonen er blitt ein stadig viktigare<br />
bidragsytar til debatten om den<br />
norske skulen. Det seier mykje om kor<br />
flinke dei som arbeider i organisasjonen,<br />
er. Det viser seg <strong>og</strong> at enkelte av dei<br />
argumenta NLL har hevda <strong>og</strong> enno hevdar,<br />
no faktisk er noko fleire er einige i.<br />
Dette gjeld særleg fokus på kunnskap,<br />
<strong>og</strong> skal ein ha ein god skule, må ein ha<br />
lærarar som kan sine fag <strong>og</strong> ikkje ein<br />
allrounder som kan lite eller ingenting<br />
om det meste.<br />
I media har NLL etter kvart fått meir<br />
plass, <strong>og</strong> dei sakene det har vore fokus<br />
på, er i aller høgste grad noko som angår<br />
alle som er interessert i norsk skule. Eit<br />
eksempel er saka om bruk alle hjelpemiddel<br />
til eksamen på Vg1 denne våren.<br />
I tillegg får nettsidene til NLL mykje<br />
60 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
skryt <strong>og</strong> vert lesne av svært mange som<br />
interesserer seg for skule.<br />
NLL si framtid er eg sikker på ser svært<br />
lys ut, då organisasjonen stadig får fleire<br />
medlemmer, noko som er viktig for å få<br />
endå meir tyngde i ulike samanhengar.<br />
Roald Johansen,<br />
Finnmark <strong>Lektorlag</strong><br />
Jeg meldte meg<br />
ut av Utdanningsforbundet<br />
<strong>og</strong> inn<br />
i <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong><br />
av en rekke grunner.<br />
For det første<br />
konstaterte jeg at<br />
det var plett umulig<br />
å komme med<br />
kritikk av <strong>og</strong> krav til skoleledere – siden<br />
de <strong>og</strong>så var medlemmer av organisasjonen.<br />
Etter mitt syn er det viktig å sette<br />
fokus på ledelsen i skolen. Vi andre er<br />
jo utsatt for en konstant evaluering – av<br />
elever, foreldre, ledere, skoleeiere. Jeg<br />
deler <strong>og</strong>så NLLs syn om at skoleledere<br />
prinsipielt ikke skal ha lavere utdanning<br />
enn de som de er satt til å lede.<br />
Jeg er <strong>og</strong>så glad for NLLs kunnskapssyn.<br />
Hvordan skal vi greie å formidle<br />
fag <strong>og</strong> betydningen av dybdekompetanse<br />
til elevene hvis vi ikke selv har tatt<br />
de høyeste utdanningen?<br />
Å representere NLL i Finnmark er ingen<br />
dans på roser. Min erfaring er at mange<br />
skoleledere rett <strong>og</strong> slett ikke liker at<br />
arbeidstakere har høyere utdanning enn<br />
de selv! Slike medarbeidere blir sett på<br />
som en trussel – <strong>og</strong> ikke som en nyttig<br />
ressurs.<br />
Jeg er overbevist om at NLL har en lys<br />
framtid. Samfunnet etterspør i økende<br />
grad fagekspertise. Utfordringen må<br />
være å få nyutdannede lektorer til å<br />
velge oss <strong>og</strong> rekruttere folk som ennå<br />
ikke har avsluttet utdanningen sin.<br />
Vi må <strong>og</strong>så innse at Utdanningsforbundet<br />
er en reell konkurrent – en konkurrent<br />
som vi må avsløre når det gjelder syn<br />
på <strong>og</strong> holdninger til dybdekompetanse.<br />
Min erfaring er at mange lektorer velger<br />
å forbli i Utdanningsforbundet pga. lojalitet<br />
etter et langt medlemskap, men de<br />
deler fullt ut våre synspunkter.<br />
Ole Peder Kjeldstadli,<br />
Hedmark <strong>Lektorlag</strong><br />
Jeg har arbeidet i<br />
norsk skole siden<br />
1974, <strong>og</strong> siden jeg<br />
hadde min utdannelse<br />
fra universitetet,<br />
fant jeg det<br />
naturlig å bli medlem<br />
av den tidens<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>.<br />
Da hadde laget mindre enn 7000 medlemmer.<br />
Dette tallet steg raskt fordi<br />
<strong>og</strong>så adjunkter hadde rett til medlemskap.<br />
Etter hvert var det flere adjunkter<br />
enn lektorer i <strong>Lektorlag</strong>et, <strong>og</strong> det<br />
ble aktuelt med navneskifte. <strong>Norsk</strong><br />
Undervisningsforbund (NUFO) ble navnet.<br />
Så kom det nok en sammenslåing<br />
til Lærerforbundet, ved sammenslutning<br />
av NUFO, <strong>Norsk</strong> Faglærerlag,<br />
<strong>Norsk</strong> Spesiallærerlag <strong>og</strong> Norges<br />
Handelslærerlag. Da Lærerforbundet ble<br />
dannet i 2002, med Lærerlaget som den<br />
sterkeste part, fant jeg ut at denne organisasjonen<br />
kunne ikke jeg være medlem<br />
av, <strong>og</strong> da det nye <strong>Lektorlag</strong>et ble medlem<br />
av Akademikerne, bestemte jeg meg for<br />
å bli medlem, <strong>og</strong> har hele tiden siden<br />
vært aktiv i styret i Hedmark <strong>Lektorlag</strong>.<br />
Nå er jeg blitt pensjonist på heltid. Jeg er<br />
imidlertid glad for at Hedmark <strong>Lektorlag</strong><br />
vil at jeg skal fungere som leder ett år<br />
til. Dette betyr at Brit Paulsen <strong>og</strong> jeg<br />
har to viktige jobber. Brit ivaretar våre<br />
medlemmers interesser overfor arbeidsgiver,<br />
mens jeg er leder <strong>og</strong> representerer<br />
Hedmark <strong>Lektorlag</strong> utad. Med den medlemstilgangen<br />
vi har nå, ser jeg positivt<br />
på tiden som kommer, <strong>og</strong> om ikke lang<br />
tid vil <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> bli en mer slagkraftig<br />
organisasjon.
Svein Einar Bolstad,<br />
Hordaland <strong>Lektorlag</strong><br />
Når jeg tenker tilbake<br />
på min tid<br />
som medlem av<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>,<br />
vil jeg benytte<br />
anledningen til å<br />
rette en stor takk<br />
til de modige menn<br />
<strong>og</strong> kvinner som<br />
stod i spissen for etableringen for 10 år<br />
siden. Disse folkene var faktisk modige,<br />
for det var nok ikke bare enkelt å bryte<br />
ut av det gode selskap <strong>og</strong> si: ”Dette vil<br />
vi ikke være med på lenger. Vi vil heller<br />
danne vår egen fagforening.”<br />
Det var ikke fritt for spydige kommentarer<br />
<strong>og</strong> slengbemerkninger da jeg <strong>og</strong><br />
kollega Aage Nesbø var de to første ved<br />
vår skole som meldte overgang til <strong>Norsk</strong><br />
<strong>Lektorlag</strong>. Nå nærmer vi oss 20 medlemmer<br />
på min skole. I dag er det svært<br />
sjelden å høre negative kommentarer<br />
– det skulle da <strong>og</strong>så bare mangle. Det er<br />
organisasjonsfrihet i dette landet, <strong>og</strong> det<br />
må da være opp til enhver å være uorganisert<br />
eller organisert der man føler seg<br />
hjemme.<br />
Hvorfor jeg ble medlem? Jo, jeg var for<br />
lengst lei av å være med i en impotent<br />
fagforening, en forening som aksepterte<br />
alle slags tøvete utspill fra myndighetene,<br />
en forening som ble lurt gang etter<br />
gang. Stadig flere gjøremål kom inn i<br />
skolen kombinert med årviss reallønnsnedgang.<br />
Flere nytteløse streiker var det<br />
bare arbeidsgiver som tjente på. Takket<br />
være en mislykket lønnspolitikk har<br />
lektorene opplevd reallønnsnedgang i<br />
over 30 år. Dette har brutt ned respekten<br />
for yrket <strong>og</strong> interessen blant unge til å<br />
satse på en framtid i skolen. Skolen ble<br />
ikke lenger en attraktiv arbeidsplass for<br />
ivrige fagspesialister. Hvem som helst,<br />
selv uten utdanning, kunne gjøre en<br />
fullgod jobb i skolen, ble det sagt. Vi<br />
måtte ikke tro at vi var bedre egnet fordi<br />
vi hadde Norges lengste spesialistutdanning.<br />
Tilfeldig forbipasserende ble tatt<br />
inn som arbeidskraft. Vi ble bedt om å<br />
ta godt imot dem <strong>og</strong> lære dem opp. Lik<br />
lønn for likt arbeid, var den løgnaktige<br />
parolen. Lektorene var overkvalifiserte<br />
<strong>og</strong> høytlønnede <strong>og</strong> måtte i solidaritet<br />
med ufaglærte gi avkall på den samme<br />
lønnsutvikling som andre. Kronetillegg<br />
med lavtlønnsprofil var det politisk korrekte.<br />
Lektorene ble vitner til en nedbygging<br />
av skolen som kunnskapsformidler<br />
<strong>og</strong> en oppbygging av et dominerende<br />
omsorgsvelde bestående delvis av personer<br />
utenfor skolen som liksom skulle<br />
gi råd til oss som var profesjonelle skolefolk.<br />
Mange dyktige fagfolk gikk lei<br />
<strong>og</strong> forlot skolen.<br />
Dannelsen av <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> var en<br />
befrielse. Endelig en organisasjon som<br />
satte læring <strong>og</strong> kunnskap i høysetet igjen<br />
<strong>og</strong> var villig til å forsøke en annen lønnspolitikk<br />
enn den som aldri har lyktes.<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> våget å si sannheten<br />
om norsk skole, men mange nektet å tro<br />
at det var så galt. Senere har de måttet<br />
tørke vekk hånfliret ettersom det er blitt<br />
klart at <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> har hatt rett i<br />
sin kritikk av skolen. Bløffen om verdens<br />
beste skole er blitt grundig avslørt.<br />
<strong>Norsk</strong> skole er blitt avkledd <strong>og</strong> står for<br />
tiden pinlig naken. Nye klær er bestilt,<br />
men leveringstiden er lang, for mange,<br />
på ulike nivåer, skal kles opp, <strong>og</strong> det vil<br />
ta tid. Det vil ta tiår med formidabel innsats<br />
<strong>og</strong> koste mye før vi kan bedømme<br />
resultatet. Men ting går ikke på skinner.<br />
Det er et stort problem at mange av dem<br />
som var fornøyde med de gamle klærne,<br />
fortsatt jobber iherdig etter sin gamle<br />
dagsorden for å beholde mest mulig av<br />
gammelt gods.<br />
Jeg har vært så heldig at jeg har fått være<br />
med i fylkesstyret i Hordaland helt siden<br />
stiftelsesmøtet i mai 2001. Det har vært<br />
et spennende <strong>og</strong> givende arbeid, til tider<br />
ganske mye arbeid, så å si daglig, <strong>og</strong> helt<br />
uten noen form for ressurs. Entusiasmen<br />
<strong>og</strong> troen på at man har holdt på med noe<br />
viktig, har vært <strong>og</strong> er drivkraften. Jeg<br />
har hatt fornøyelsen av å bli kjent med<br />
en mengde hyggelige personer lokalt <strong>og</strong><br />
sentralt. Alle disse positive menneskene<br />
<strong>og</strong> erfaringene har rikelig veid opp for<br />
den smule kritikk som man må regne<br />
med i et verv som fylkesleder. Det har<br />
vært en fornøyelse å representere <strong>Norsk</strong><br />
<strong>Lektorlag</strong> i ulike sammenhenger.<br />
Hordaland <strong>Lektorlag</strong> har hele tiden vært<br />
bevisst på å bruke mediene for å fremme<br />
utradisjonelle synspunkter. Kontakt med<br />
pressen kan være en risikosport, men<br />
den sjansen har vi vært villige til å ta,<br />
<strong>og</strong> vi har stort sett positive erfaringer.<br />
Kampen om opinionen foregår nettopp<br />
i mediene. Derfor må vi være aktivt<br />
til stede der. Langt flere av våre medlemmer<br />
burde skrive avisartikler eller<br />
fortelle journalister hva som virkelig<br />
foregår i skole-Norges kulisser. Mye er<br />
egnet til å sjokkere. Det ville skolen <strong>og</strong><br />
elevene tjene på.<br />
Veien videre for <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> er ikke<br />
lett å beskrive. Tendensen i det siste<br />
er at organisasjonen er i akselererende<br />
vekst. Den er det naturlige valget av<br />
fagforening for mange unge under <strong>og</strong><br />
etter utdanning, har jeg lagt merke til.<br />
Det kan se ut som organisasjonen de<br />
nærmeste årene i større grad enn før blir<br />
en fagforening for høyt utdannet akademisk<br />
arbeidskraft <strong>og</strong>så i andre yrker enn<br />
i skolen. Skolesektoren blir nok dominerende<br />
i overskuelig framtid, men ikke<br />
nærmest enerådende. Markedsføringen<br />
av <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> som en organisasjon<br />
for akademikere i mange yrker vil forhåpentligvis<br />
styrke NLL når det gjelder<br />
økonomi <strong>og</strong> slagkraft, men det vil <strong>og</strong>så<br />
gi oss nye utfordringer med å betjene<br />
medlemmene på en god måte.<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> har etter min mening<br />
en presserende pedag<strong>og</strong>isk utfordring<br />
foran seg: Vi må få både medlemmer <strong>og</strong><br />
andre til å forstå at lokal lønnsdannelse,<br />
etter mønster av Hovedtariffavtalens<br />
kapittel 5, ikke er det samme som lokale<br />
lønnstillegg slik de blir gitt i dag. Jeg<br />
opplever stadig at folk tror at dette er to<br />
sider av samme sak, men det er det ikke.<br />
Opplysningsvirksomheten om lønnspolitikken<br />
vår må økes. Mange misforståelser<br />
sitter dypt hos folk.<br />
Jeg gratulerer <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> med 10årsjubileet.<br />
Organisasjonen har vist seg<br />
liv laga. Det norske samfunnet trenger<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> <strong>og</strong>så i de neste 10 årene<br />
som garantist for faglig kvalitet i utdanningen<br />
på alle plan. En bedre vaktbikkje<br />
fins ikke!<br />
<strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07 61
Heidi Kjørsvik,<br />
Møre <strong>og</strong> Romsdal <strong>Lektorlag</strong><br />
Jeg valgte å bli<br />
medlem av <strong>Norsk</strong><br />
<strong>Lektorlag</strong> da jeg<br />
fikk fast stilling<br />
i skolen høsten<br />
1998. Det<br />
var i hovedsak<br />
Lærerforbundets<br />
håndtering av streiken<br />
våren 1998 som var avgjørende for<br />
dette valget. Jeg var med andre ord lett<br />
å overtale til å bytte organisasjon da en<br />
kollega oppfordret meg til å gjøre det.<br />
At <strong>Lektorlag</strong>et hadde et annet syn i<br />
lønnspolitikken, gjorde heller ikke noe.<br />
Heller tvert imot. Senere har jeg nok blitt<br />
litt mer skeptisk til den lønnspolitikken<br />
vi faktisk har fått. Lokale forhandlinger<br />
kan i teorien fungere, men i praksis har<br />
det vært lite reelle forhandlinger. Det er<br />
etter min oppfatning mye styr for lite<br />
når de lønntilleggene vi får lokalt, blir<br />
”spist” opp av lønnsøkningene som blir<br />
gitt sentralt. Det naturlige ville være at<br />
disse tilleggene skulle ”flyte” oppå. En<br />
diskusjon om hvordan lønnspolitikken<br />
skal være i årene framover, synes jeg er<br />
nødvendig. Jeg mener det skal lønne seg<br />
å være langtidsutdannet, ikke bare intellektuelt,<br />
men <strong>og</strong>så i kroner <strong>og</strong> øre.<br />
Jeg synes at <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> har vært<br />
flink til å fokusere på faglighet i skolen.<br />
Jeg har lært meg å være stolt over å være<br />
lektor <strong>og</strong> å se at vi som gruppe er en<br />
viktig ressurs for skolen. Det er viktig at<br />
vi framover får en kompetanseutvikling<br />
som er i tråd med samfunnet <strong>og</strong> samfunnsutviklingen<br />
slik at vi kan være ressurser<br />
gjennom hele yrkeskarrieren.<br />
Elevene behøver både faglig <strong>og</strong> pedag<strong>og</strong>isk<br />
engasjerte lærere. Arbeidstids-<br />
avtalene som inngås rundt om, må stimulere<br />
til dette. Vi må jobbe for at<br />
læreryrket fortsatt skal være et fritt yrke<br />
der vi får tid til å oppdatere <strong>og</strong> utvikle<br />
oss faglig <strong>og</strong>så på egenhånd. Denne<br />
oppdateringen <strong>og</strong> utviklingen kan ikke<br />
alltid skje innenfor skolens fysiske vegger.<br />
Dette vet vi som arbeider i skolen.<br />
Utfordringen ligger i å få våre arbeids-<br />
62 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
givere, skolens ledelse <strong>og</strong> andre til å<br />
se at dette er viktig <strong>og</strong> nødvendig, ikke<br />
minst for å få til nyrekruttering til yrket.<br />
Kvaliteten i skolen er avhengig av at<br />
yrket er attraktivt <strong>og</strong>så i framtiden.<br />
Hege Haugmo, Nordland <strong>Lektorlag</strong><br />
Jeg valgte å bli<br />
medlem i NLL<br />
fordi dette er en<br />
arbeidstakerorganisasjon<br />
som tar<br />
høyere utdanning<br />
på alvor. Videre<br />
kjemper NLL<br />
for en realistisk<br />
arbeidstakerpolitikk <strong>og</strong> en lønnsprofil<br />
som jeg aktivt støtter. Det var ingen<br />
gode alternativer blant fagforeningene<br />
til NLL i 2003, det året jeg valgte å<br />
melde meg inn.<br />
Nordland er et langstrakt fylke med<br />
høye transportutgifter. Det kan være<br />
vanskelig å få arrangert samlinger, styremøter<br />
<strong>og</strong> andre liknende aktiviteter<br />
uten å måtte tømme de begrensede midlene<br />
som vi har til rådighet.<br />
For øvrig er det spennende å få lov til å<br />
representere et mangfold av mennesker<br />
i svært ulike lokalsamfunn, med både<br />
små <strong>og</strong> noen ved en av landets største<br />
videregående skoler. I Nordland er dette<br />
primært medlemmer ved videregående<br />
skoler. Vi har <strong>og</strong>så medlemmer på ungdomstrinnet,<br />
i offentlig sektor <strong>og</strong> på<br />
høgskolenivå.<br />
De forespørslene jeg prøver å løse, er<br />
derfor veldig ulike. Jeg liker vervet, da<br />
vi er så heldige å ha en positiv <strong>og</strong> hardtarbeidende<br />
medlemsmasse i Nordland.<br />
Veien videre blir utfordrende. Jeg håper<br />
på en stadig positiv medlemsvekst, slik<br />
at vi blir enda mer synlig i utdanningsdebatten.<br />
Et av de viktigste målene videre<br />
må være å fortsatt få fram det essensielle<br />
med de kvalitative fortrinn som skolene<br />
vil opprettholde, med en arbeidsstokk<br />
med solid, høyere utdanning. Dette har<br />
ikke alle fylkespolitikere forstått, <strong>og</strong> det<br />
kan derfor ikke bli understreket nok.<br />
Bjørn Frosthammer,<br />
Nord-Trøndelag <strong>Lektorlag</strong><br />
Jeg var i flere år<br />
hovedtillitsvalgt<br />
for NUFO i Nord-<br />
Trøndelag <strong>og</strong><br />
mente den gang<br />
at det burde være<br />
én lærerorganisasjon<br />
for tilsatte<br />
i videregående<br />
skole. Da det ble vedtatt at alt skulle bli<br />
Utdanningsforbundet (les: Lærerlaget),<br />
fant jeg at dette ikke var en organisasjon<br />
for meg. En mammut <strong>og</strong> et konglomerat<br />
av en organisasjon kunne etter min<br />
mening ikke ivareta <strong>og</strong> sikre det faglige<br />
perspektivet i skolen. Jeg ble derfor<br />
organisasjonsløs i vel ett år. Men jeg<br />
mente at det ikke var rett å ikke være<br />
organisert <strong>og</strong> vinglet mellom nåværende<br />
Tekna <strong>og</strong> SL. Men se, det var lys i tunnelen.<br />
Langt unna Nord-Trøndelag var<br />
det et miljø som tiltalte meg, <strong>og</strong> som<br />
hadde de samme ideene. Det var miljøet<br />
på Ås. Jeg leste om ULF så øyet ble<br />
stort <strong>og</strong> vått. Jeg meldte meg inn <strong>Norsk</strong><br />
<strong>Lektorlag</strong> <strong>og</strong> håpet som resten av de<br />
innmeldte at mange måtte få opp øynene<br />
for faglighet i skolen. Jeg ble medlem i<br />
1999 <strong>og</strong> har ikke angret en dag. Jeg er<br />
glad for at jeg har fått være med å gi<br />
mitt bidrag til å bygge en organisasjon<br />
som NLL.<br />
Problemet med å få enda flere inn i organisasjonen<br />
vår, er at vi lærere forholder<br />
oss seg til arbeidstakerorganisasjonen<br />
som folk flest forholder seg til bankene.<br />
Vi må derfor henvende oss til studenter<br />
<strong>og</strong> nyutdannede i større grad enn vi<br />
gjør i dag. Jeg erfarer nå at stadig flere<br />
yrkesgrupper ser at NLL kan være en<br />
organisasjon for dem, <strong>og</strong> jeg mener at<br />
dette helt er i NLLs ånd. Vår forhistorie<br />
gir alle muligheter dersom en selv vil<br />
bidra noe. I tillegg er vi slik organisert<br />
at vi ser hverandre, <strong>og</strong> derfor lett kan få<br />
<strong>og</strong> motta informasjon. Det at alle føler<br />
at de er med å bidra, tror jeg er et av de<br />
viktigste elementene for å lykkes.<br />
Jeg har nå vært leder <strong>og</strong> HTV fra 2001.
NLL har blitt tatt på alvor fra dag én, <strong>og</strong><br />
vi har fått være med på viktige prosesser<br />
innad i fylket. Som HTV sitter jeg<br />
i administrasjonsutvalget i fylkeskommunen<br />
sammen Fagforbundet <strong>og</strong> UDF.<br />
Videre er jeg med i styringsgruppen<br />
for sammenslåing av de videregående<br />
skolene på Steinkjer. Vi er med i et<br />
samarbeidsorgan som heter FONT, hvor<br />
fylkesutdanningssjefen <strong>og</strong> organisasjonenes<br />
hovedsammenslutninger sitter.<br />
Fylkesrådet for utdanning i fylket møter<br />
<strong>og</strong>så når hun kan. I tillegg har jeg nå<br />
påtatt meg å sitte i styringsgruppen for<br />
IA i Trøndelag. Her sitter NHO, NAV<br />
<strong>og</strong> representanter for arbeidstakernes<br />
hovedsammenslutninger. For vel fire år<br />
siden ble Akademikerorganisasjonene i<br />
fylkeskommunen enige om at vi skulle<br />
ha en fellestillitsvalgt i fylkeskommunene,<br />
<strong>og</strong> som FTV har vi organisert<br />
felleskurs for de tillitsvalgte tre ganger.<br />
Og jeg har vært forhandlingsleder ved<br />
lønnsforhandlinger både i kapittel 4 <strong>og</strong><br />
5. Det har vært lærerikt. Mitt prinsipp<br />
har vært: God <strong>og</strong> saklig argumentasjon<br />
er ikke bortkastet.<br />
Jon Hybert Sand, Oslo <strong>Lektorlag</strong><br />
Jeg ble medlem<br />
i NLL fra starten,<br />
<strong>og</strong> det var<br />
to hovedgrunner<br />
til at jeg forlot<br />
Lærerforbundet.<br />
Organisasjonen<br />
var blitt så stor at<br />
det ble vanskelig å<br />
gjøre alle til lags. Jeg mente at lektorene<br />
<strong>og</strong> videregående skole ikke fikk den<br />
plass <strong>og</strong> oppmerksomhet i organisasjonen<br />
den yrkesgruppen <strong>og</strong> det skoleslaget<br />
fortjente. Det var blitt en fagforening<br />
først <strong>og</strong> fremst for førskolelærere<br />
<strong>og</strong> barneskolelærere. For det andre var<br />
jeg mektig lei av den streikeromantikken<br />
som rådde i organisasjonen. Jeg<br />
følte bl.a. at de stadige politiske streikene<br />
bare ødela for vår yrkesgruppe.<br />
Det har hele tiden vært greitt å argumentere<br />
for de skolepolitiske <strong>og</strong> lønnspolitiske<br />
ideene til NLL, men det ble<br />
avgjørende for mitt videre engasjement<br />
at vi ble en del av Akademikerne. Da ble<br />
det for alvor mulig å fronte NLL som en<br />
seriøs fagforening tilsluttet en hovedsammenslutning.<br />
At NLL har hatt <strong>og</strong><br />
har fremragende ledere, som stadig får<br />
mer plass i det offentlige rom med NLLs<br />
politikk, gir meg som tillitsvalgt inspirasjon<br />
<strong>og</strong> lyst til å stå på for foreningen.<br />
Som hovedtillitsvalgt i Oslo synes jeg<br />
imidlertid det hadde vært en stor fordel om<br />
<strong>og</strong>så Oslo hadde vært med i samme tariffområde<br />
som resten av medlemmene våre.<br />
Jeg ser lyst på framtiden til NLL. Vi blir<br />
stadig flere, <strong>og</strong> vi ser at skolepolitikken<br />
vår får stadig mer oppmerksomhet <strong>og</strong><br />
aksept på de ulike arenaene.<br />
Just Almås, Oppland <strong>Lektorlag</strong><br />
Jeg føler at jeg alltid<br />
har vært medlem<br />
av <strong>Lektorlag</strong>et.<br />
Jeg gikk inn i yrket<br />
tidlig på åttitallet<br />
uten noen særlig<br />
bevissthet på faglig<br />
<strong>og</strong> profesjonell<br />
tradisjon. Men<br />
etter hvert som jeg forstod at jeg hadde<br />
blitt det jeg skulle bli når jeg ble stor,<br />
opplevde jeg gjennom fusjonene utover<br />
nittitallet at min voksende stolthet over<br />
yrket <strong>og</strong> dets tradisjoner ble besvart av<br />
en tilsvarende avtakende mulighet til å<br />
utøve det. Tidens politiske korrekthet<br />
tillot ikke fenomenet lektor. Så, da jeg<br />
fikk vite at noen i Akershus under navnet<br />
ULF puslet med subversive planer<br />
om å gjenopplive <strong>Lektorlag</strong>et, meldte<br />
jeg min interesse. All ære til mennesker<br />
som Else Alvik <strong>og</strong> andre som hadde ork<br />
til å holde ut <strong>og</strong> mot til å gjøre det jeg<br />
sjøl ikke hadde <strong>og</strong> gjorde.<br />
Det er i egenskap av hovedtillitsvalgt<br />
at jeg representerer <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> i<br />
Oppland. På grunn av frikjøpsordningen<br />
i fylket <strong>og</strong> antall medlemmer i Oppland<br />
er det mest praktisk at leder <strong>og</strong> hovedtillitsvalgt<br />
er samme person. Og det er<br />
både meningsfullt <strong>og</strong> hyggelig når man<br />
husker hvilken hatt man skal ha på seg.<br />
Jeg vil gjerne få lov til å rose hovedar-<br />
beidsgiver Oppland fylkeskommune. De<br />
er svært ryddige på det formelle plan <strong>og</strong><br />
svært imøtekommende på det politiske<br />
plan. Da kan det til tider være mer krevende<br />
å representere de 20 % av våre<br />
medlemmer som har andre arbeidsgivere.<br />
Der er ofte sakene mer omfattende<br />
når først de kommer, <strong>og</strong> de kommer med<br />
kort varsel.<br />
Ellers kunne jeg tenke meg å si to<br />
ord om samarbeidet med de andre<br />
Akademiker-organisasjonene, som er<br />
både godt <strong>og</strong> ikke minst nyttig med<br />
tanke på at utfordringene vel så ofte<br />
kommer fra Utdanningsforbundet som<br />
fra arbeidsgiverne.<br />
NLLs framtid ser ganske lys ut, tror jeg,<br />
siden vi økte medlemstallet med over 10<br />
% siste år. Men nå har ikke jeg spesielt<br />
stor tro på kjøttvektas egenskaper. Vi er<br />
ikke daukjøtt <strong>og</strong> trenger derfor ikke lite<br />
på den form for innflytelse. Min erfaring<br />
er at en god sak <strong>og</strong> gode argumenter vel<br />
så ofte fører fram. Dessuten er vi jo til<br />
for våre medlemmer <strong>og</strong> ikke for dem<br />
som burde ha vært det. Så får vi se om<br />
det gode eksemplet vil gi økt støtte i<br />
framtida.<br />
Torill Aursland, R<strong>og</strong>aland <strong>Lektorlag</strong><br />
R<strong>og</strong>aland <strong>Lektorlag</strong><br />
har gjennom i<br />
åtte år vore dyktig<br />
<strong>og</strong> markert leia av<br />
Else Wigen Berner.<br />
Da eg i vår tok over<br />
som fylkesleiar,<br />
talde laget vårt 203<br />
medlemmer. Det er<br />
ei stor utfordring å halde fast på den pionerånda<br />
som har prega arbeidet i desse<br />
åra <strong>og</strong> ikkje minst den respekt som fylkeslaget<br />
har vunne blant medlemmer <strong>og</strong><br />
fylkesleiing. Som fylkesleiar er oppgåva<br />
mi primært å sørge for god kommunikasjon<br />
med <strong>Lektorlag</strong>et sentralt <strong>og</strong> å vere<br />
leiar for fylkeslaget. Det er viktig for<br />
både medlemmer <strong>og</strong> tillitsvalde å vere<br />
orienterte om det som skjer sentralt. Eg<br />
kunne faktisk ynskt ei jamleg orientering<br />
om dei sakene som det vert arbeidd<br />
med sentralt. Det ligg mykje inspirasjon<br />
<strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07 63
i å vere viss på at det vi trur på i løns-<br />
<strong>og</strong> skulepolitikk vert fronta frå sentralt<br />
hald.<br />
Eg vil i dette jubileumsnummeret dele<br />
den erfaringa som fekk meg til å vakne<br />
opp for lektoren sin elendige tilstand,<br />
<strong>og</strong> for ei erkjenning av at det kravde<br />
”samling i bånn” om han skulle reddast<br />
frå den visse død. Dette var <strong>og</strong> medverkande<br />
til at eg var rask med å melde<br />
meg inn då det nye <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> vart<br />
stifta.<br />
I den daglege kampen mot ei ofte gjenstridig<br />
fylkesleiing eller ein rektor som<br />
er skvisa mellom lojaliteten overfor sin<br />
oppdragsgjevar på den eine sida <strong>og</strong><br />
ynsket om å skape trivelege forhold på<br />
arbeidsplassen på den andre, kan det<br />
hende vi spør oss om det er verd strevet<br />
å rydde rom for ein liten organisasjon<br />
som vår. Når slike tankar måtte dukke<br />
opp, tvingar eg meg til å gå tilbake til<br />
året 1986.<br />
I 1986 var eg tillitsvald for NUFO ved<br />
Fyllingsdalen vgs. i Bergen. Det var<br />
ein typisk regnhaust, <strong>og</strong> borna våre<br />
trong nye regnklede. Med landets lengste<br />
utdanning, to fulle jobbar, <strong>og</strong> ein<br />
heller enkel livsstil måtte vi erkjenne<br />
at vi ikkje hadde råd. Studielånsrenta<br />
var skyhøg på den tida, <strong>og</strong> lånet forfall<br />
til betaling. Denne erfaringa sette seg<br />
fast i meg, <strong>og</strong> eg spurde meg sjølv: Er<br />
lektor det dummaste nokon kan utdanne<br />
seg til her i landet? Og i same slengen:<br />
Er ansvarlege myndigheiter klåre over<br />
situasjonen – <strong>og</strong>: Kva kan gjerast for å<br />
snu utviklinga?<br />
Lektorgruppa på Fyllingsdalen gjekk<br />
saman om ein dugnadsinnsats for å setje<br />
breitt fokus på lektoren sin situasjon.<br />
Kåre Bjørndal, mangeårig aktiv i vårt<br />
nye <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>, var ei av eldsjelene.<br />
Slik var stoda for lektoren i 1986:<br />
• Løn: Eitt einaste lønstrinn skilde<br />
mellom lektor <strong>og</strong> adjunkt med opprykk.<br />
• Lektoren, i motsetnad til adjunkten,<br />
fekk ikkje opprykk for ekstra grunnfag/<br />
mellomfag.<br />
64 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
• I ein konkurranse om stilling på allmennfagleg<br />
studieretning var det regelen<br />
heller enn unntaket at ein adjunkt<br />
vart føretrekt framfor ein nyutdanna<br />
lektor dersom adjunkten hadde to års<br />
ansiennitet. Karakterar talde lite eller<br />
ingenting. Denne praksisen vart støtta av<br />
NUFO.<br />
• Talet på hovudfagsstudentar som<br />
vart uteksaminerte i sentrale skulefag på<br />
UiB, hadde over ein femårsperiode sunke<br />
frå 20-30 pr. semester (norsk) til nesten<br />
null i 1986! På Germanistisk institutt<br />
hadde dei ein einaste hovudfagsstudent<br />
som gjekk opp til eksamen den hausten!<br />
I same periode hadde talet på grunnfagsstudentar<br />
eksplodert. Lektorutdanninga<br />
var altså i ferd med å bli historie.<br />
• Lektortittelen hadde nærmast umerkande<br />
vorte fjerna frå alle dei samanhengar<br />
der det var naturleg å bruke han<br />
før. Alle var lærarar.<br />
Vidaregåande skular/gymnas over heile<br />
landet med mange lektorar i lærarkorpset<br />
mottok denne våren eit brev frå oss,<br />
der vi gjorde greie for situasjonen <strong>og</strong><br />
oppmoda folk til å øve press på styresmaktene.<br />
Vi sende <strong>og</strong> brev til kyrkje- <strong>og</strong> undervisningsminister<br />
Kirsti Kolle Grøndahl, der<br />
vi argumenterte for lektoren som garantist<br />
for fagleg nivå i norsk vidaregåande<br />
utdanning.<br />
Vi fekk god respons på initiativet vårt. Av<br />
ei i samla lektorgruppe ved Kristiansand<br />
katedralskole vart vi til dømes oppmoda<br />
om straks å etablere eit nytt <strong>Norsk</strong><br />
<strong>Lektorlag</strong>!<br />
Lønsoppgjeret dette året gjekk til tvungen<br />
lønsnemnd. Lønsnemnda fastsette at<br />
lektoren skulle få eitt lønstrinn ekstra i<br />
forhold til adjunkten.Vi på Fyllingsdalen<br />
ville gjerne tru at brevet til ministeren <strong>og</strong><br />
brevaksjonen til skulane hadde hatt ein<br />
viss innverknad. Vi fekk vite at Kolle<br />
Grøndahl hadde nemnt brevet vårt i<br />
samband med forhandlingane.<br />
Vel ti år seinare hadde <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong><br />
stått opp ”fra de døde” I vår ti-årige<br />
historie har leiarane våre hatt tru på<br />
krafta i den grundige argumentasjonen<br />
for kunnskap <strong>og</strong> danning i norsk skule.<br />
Slik har har laget vårt vunne respekt. Eg<br />
er overtydd om at dette er vegen å gå<br />
vidare <strong>og</strong>så.<br />
Eg ynskjer <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> til lukke<br />
med tiårsjubileet <strong>og</strong> mange framgangsrike<br />
år til beste for skule, samfunn <strong>og</strong><br />
lektorar!<br />
Aud Sissel Hestenes,<br />
S<strong>og</strong>n <strong>og</strong> Fjordane <strong>Lektorlag</strong><br />
Dersom eg skulle<br />
vere tilknytt ei fagforeining<br />
i høve<br />
til den jobben eg<br />
skal gjere i skulen,<br />
måtte det bli i ein<br />
organisasjon som<br />
arbeider for at dei<br />
med lang akademisk<br />
utdanning skal få betalt for det,<br />
særleg fordi Noreg er eit av dei landa der<br />
det ikkje løner seg å investere i utdanning.<br />
Internasjonale undersøkingar viser<br />
<strong>og</strong>så at norsk grunnskule <strong>og</strong> vidaregåande<br />
skular oppnår middelmåtige resultat i<br />
kunnskap, <strong>og</strong> i tillegg har vi høg strykprosent<br />
ved universitet <strong>og</strong> høgskular.<br />
Skal vi hevde oss internasjonalt, må vi<br />
sikre eit høgt kunnskaps- <strong>og</strong> kompetansenivå,<br />
difor må den fagforeininga eg<br />
skulle velje, <strong>og</strong>så vere opptatt av fagleg<br />
kompetanse. Desse to viktige sakene<br />
heng i hop, med ei god lønsutvikling vil<br />
fleire ta høgare utdanning, <strong>og</strong> på denne<br />
måten sikre eit godt fagleg nivå både i<br />
skulen <strong>og</strong> i arbeidslivet. Etterutdanning<br />
av lærarar er å fullføre denne faglege<br />
kompetansestrategien, samfunnet krev<br />
<strong>og</strong>så fagpersonar som kan følgje med i<br />
tida. Alle desse oppgåvene står på lista<br />
over viktige saker som <strong>Lektorlag</strong>et er<br />
opptatt av <strong>og</strong> vil jobbe for, difor vart eg<br />
medlem i <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>.<br />
<strong>Lektorlag</strong>et si profilering av sakene dei<br />
arbeider for, følgjer i tillegg ein stødig<br />
utstaka kurs i rett linje, med godt<br />
underbygd <strong>og</strong> dokumentert argumentasjon,<br />
ikkje klaging <strong>og</strong> syting eller<br />
sinne som mange fagforeiningar brukar<br />
i si profilering av krav. Det er <strong>og</strong>så bra<br />
å vere tilslutta ein større organisasjon
som Akademikerne, med fleire medlemmer<br />
<strong>og</strong> større organisasjonsapparat,<br />
då NLL ikkje har samme tyngde i forhold<br />
til medlemsmasse som til dømes<br />
Utdanningsforbundet.<br />
Å representere S<strong>og</strong>n <strong>og</strong> Fjordane<br />
<strong>Lektorlag</strong>, både som fylkesleiar <strong>og</strong> fylkeshovudtillitsvald,<br />
har vore greit. Det<br />
einaste minuset er at vi berre er 32<br />
medlemmer. Likevel veks vi jamt, <strong>og</strong> det<br />
beste grunnlaget for å få fleire medlemmer<br />
er arbeidet vi gjer både lokalt <strong>og</strong><br />
sentralt, <strong>og</strong> at vi klarer å profilere det.<br />
Eg har tru på <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong> i framtida.<br />
Mange av dei unge i dag tek mastergrad<br />
<strong>og</strong> er bevisste på å få betalt for lang<br />
utdanning. Dei er heller ikkje så opptatt<br />
av solidaritetstanken med høgare løn til<br />
dei lågtlønte med minst utdanning, men<br />
at ei lang <strong>og</strong> fagleg god utdanning skal<br />
gje utteljing <strong>og</strong>så økonomisk.<br />
Ann-Jorid Grønli,<br />
Sør-Trøndelag <strong>Lektorlag</strong><br />
Jeg ble medlem av<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong><br />
som en følge av<br />
skolepakke 1 <strong>og</strong> 2,<br />
som etter mitt syn<br />
var utrolig dårlige.<br />
Jeg kunne ikke<br />
være medlem av et<br />
forbund som framforhandlet<br />
så elendige avtaler for sine<br />
medlemmer. Dessuten er jeg lektor – <strong>og</strong><br />
da er det jo naturlig å være medlem av<br />
en organisasjon som arbeider for den<br />
yrkesgruppen.<br />
Det er stor interesse for det vi står for,<br />
men folk er opptatt med sitt – <strong>og</strong> det er<br />
ofte vanskelig å få dem til å engasjere<br />
seg aktivt. Det betyr at fylkeslederen <strong>og</strong><br />
styret må dra lasset, men stort sett går<br />
det greit. Nå som vi har 10-årsjubileum<br />
<strong>og</strong> vind i seilene, ikke minst for våre<br />
skolepolitiske kampsaker, håper <strong>og</strong> tror<br />
jeg på stor medlemsvekst <strong>og</strong> større aktivitet<br />
blant medlemmene.<br />
Anne Stuvøy, Telemark <strong>Lektorlag</strong><br />
Jeg liker NLLs<br />
skolepolitikk med<br />
tydelige, faglige<br />
krav <strong>og</strong> respekt for<br />
tradisjonelle verdier<br />
slik at elever,<br />
foreldre <strong>og</strong> lærere<br />
kan stille med<br />
klare forventninger<br />
til hva norsk skole er, krever <strong>og</strong><br />
forventer av oss.<br />
En får til tider harselerende kommentarer<br />
om ”<strong>Lektorlag</strong>et” . Det tolker jeg<br />
som hentydninger om gammeldags elitisme<br />
<strong>og</strong> holdninger fra fordums tid som<br />
mange mener en bør holde seg for god<br />
til å representere i en moderne velferdsstat.<br />
På den annen side er det mange som sier<br />
at de synes <strong>Lektorlag</strong>et kommer med<br />
tydelige innspill til skolepolitiske spørsmål.<br />
De beklager at det ikke er deres<br />
organisasjon som tar på seg tilsvarende<br />
reaksjoner til administrasjonen. Det krever<br />
sitt å fronte kritiske kommentarer,<br />
men jeg føler at jeg får støtte for klare<br />
saklige kommentarer, <strong>og</strong> det gir unektelig<br />
spenning i hverdagen!<br />
Lønnspolitikken er viktig. Den er et skolepolitisk<br />
dilemma, for det finnes noen<br />
ubehagelige sannheter som vi som medlemmer<br />
bare må erkjenne: Markedet <strong>og</strong><br />
arbeidsgiverne styrer lønnspolitikken.<br />
Det er ikke lærermangel. 1 av 3 skoleledere<br />
har høyere utdanning, derfor er det<br />
ingen kultur for å tilsette høyt kvalifisert<br />
arbeidskraft i skolen. Derfor er det fiktivt<br />
å tro at vi er i en reell forhandlingssituasjon.<br />
Årsaken til fagorganisasjoners<br />
posisjon i dag er følgende:<br />
I samarbeid mellom fagorganisasjoner<br />
<strong>og</strong> staten fikk vi moderasjonslinjen,<br />
som førte til at offentlige utgifters andel<br />
av BNP ble redusert fra 52 % i 1992<br />
til 43 % i 2000. Innstramning er det<br />
som styrer den økonomiske <strong>og</strong> politiske<br />
debatten (kutt i pensjonsutgifter), fordi<br />
politikernes vage forutsetninger om ”at<br />
det vil være vanskelig å finansiere økte<br />
utgifter gjennom skatter <strong>og</strong> avgifter” får<br />
dominere. Offentlig sektors problem er<br />
vekst i privat sektor, det skaper press i<br />
økonomien. Det er problematisk å heve<br />
rentenivået, pga. frie kapitalbevegelser<br />
<strong>og</strong> arbeidsmobilitet. EU-regelverkets<br />
fokusering på marked <strong>og</strong> konkurranse<br />
gjør sitt til at politikernes handlefrihet<br />
i økonomien blir mindre. Resultatet blir<br />
en konkurranse i privatisering <strong>og</strong> kutt i<br />
offentlige utgifter, altså må lønnsnivået<br />
hos de mange holdes nede. Når det blir<br />
tydelig at de mange må spare for at de<br />
få (kapital <strong>og</strong> ledere) skal få et godt<br />
overskudd, vil vi få en skjevfordeling,<br />
slik som i 2000 da et stort flertall sa nei<br />
til moderasjonslinjen.<br />
Stoltenberg har sagt at høyt utdannet<br />
arbeidskraft for en billig penge er et<br />
konkurransefortrinn for Norge. Disse<br />
utdanningsgruppene betaler en høy pris<br />
for en solidarisk lønnsutvikling, <strong>og</strong> det<br />
undergraver legitimiteten for moderasjonslinjen<br />
hos vanlige lønnsmottakere.<br />
Den nyliberale revolusjonen ønsker seg<br />
fortsatt en fagbevegelse som bidrar til<br />
ordnede forhold i arbeidsmarkedet, <strong>og</strong><br />
som bidrar til å holde lønnsveksten<br />
nede. Hvordan handler NLL i forhold til<br />
dette? Eller er NLL handlingslammet <strong>og</strong><br />
prisgitt markedet pga. kjøttvekta?<br />
Geir-Åge Svenning, Troms <strong>Lektorlag</strong><br />
Jeg ble medlem i<br />
NLL som følge av<br />
skolepakke 2. Det<br />
var ubegripelig for<br />
meg hvordan en<br />
fagforening kunne<br />
si at vi fikk økt<br />
lønn når arbeidsmengden<br />
gikk opp<br />
i tillegg. Min gamle fagforening var ikke<br />
spesielt opptatt av lektorenes vilkår, <strong>og</strong> jeg<br />
savnet <strong>og</strong>så fokus på kunnskap i skolen.<br />
NLL ble derfor et naturlig valg for meg.<br />
Det har vært fint å representere NLL i<br />
Troms. Vi er en oppegående forening<br />
som markerer oss godt på skolene der<br />
vi er representert. NLL har helt klart<br />
en misjon <strong>og</strong>så i framtiden. Vår måte<br />
å tenke skole på begynner å få gjennomslag,<br />
men det er fortsatt mye å<br />
<strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07 65
jobbe med, spesielt i forhold til kreative<br />
skoleledere når det gjelder arbeidstidsavtalen.<br />
Det er morsomt at vi <strong>og</strong>så øker<br />
medlemsmassen utenfor skoleverket.<br />
Vårt fokus på faglighet <strong>og</strong> tanker rundt<br />
lønnsdannelse har klangbunn <strong>og</strong>så hos<br />
andre med akademisk utdannelse. Når<br />
det gjelder videre rekruttering, har jeg<br />
sagt før at jeg tror vi må gjøre noe med<br />
navnet på NLL. Framtidige akademikere<br />
vil være mastere <strong>og</strong> ikke lektorer, <strong>og</strong><br />
det bør vi prøve å fange opp på en eller<br />
annen måte.<br />
Sten Aunevik, Vest-Agder <strong>Lektorlag</strong><br />
Medlemskapet i<br />
NLL sammenfalt<br />
for min del med<br />
ny jobb på ny<br />
skole. Etter fire år<br />
i ungdomsskolen<br />
fikk jeg et vikariat<br />
ved en videregående<br />
skole i<br />
Kristiansand hvor en av mine nye kolleger<br />
allerede var i gang med å sanke<br />
medlemmer til NLL. Jeg meldte meg<br />
inn, sammen med flere andre, <strong>og</strong> kort<br />
tid etter etablerte vi et styre på skolen<br />
<strong>og</strong> fikk vår første tillitsvalgte inn på<br />
drøftingsmøtene. På denne tiden var jeg<br />
medlem av Utdanningsforbundet, men<br />
var misfornøyd med mye av det de gjorde<br />
både lokalt <strong>og</strong> sentralt. Særlig i skolepolitikken<br />
syntes jeg Utdanningsforbundet<br />
var lite overbevisende. Det var hele<br />
tiden krav om mer <strong>og</strong> mer ressurser for<br />
å få gjennomført pedag<strong>og</strong>iske reformer.<br />
Hvorvidt reformene var ønskelige eller<br />
ikke, var man ikke så opptatt av.<br />
Slik ser jeg det i dag <strong>og</strong>så.<br />
Utdanningsforbundet er ikke troverdig<br />
i skolepolitiske spørsmål. Det var ikke<br />
i første omgang kampen for høyere<br />
lønn som førte meg over i NLL, men<br />
den klare tale daværende leder Henning<br />
Wold rettet mot den livsfjerne reformpedag<strong>og</strong>ikken.<br />
Lønn var, <strong>og</strong> er, ikke uvesentlig,<br />
men vår identitet som fagforening<br />
er først <strong>og</strong> fremst knyttet til en åpen<br />
<strong>og</strong> kritisk diskusjon rundt skolepolitiske<br />
spørsmål. Nå har NLL <strong>og</strong>så en tydelig<br />
strategi i lønnspolitikken, <strong>og</strong> vi i NLL<br />
66 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
kan forhåpentligvis snart forhandle om<br />
lønn under et annet lønnsregime enn det<br />
vi nå deler med Utdanningsforbundet.<br />
Skolepolitikken vår er vår egen <strong>og</strong> overbevisende<br />
formulert i vårt pr<strong>og</strong>ram,<br />
i <strong>Lektorbladet</strong>, på nettsidene <strong>og</strong> ikke<br />
minst av våre slagkraftige ledere Gro<br />
Elisabeth Paulsen <strong>og</strong> Otto Kristiansen.<br />
Den dagen vi <strong>og</strong>så forhandler om lønn<br />
på våre egne premisser, kan vi alle slå<br />
med begge hender.<br />
Henning Wold, Vestfold <strong>Lektorlag</strong><br />
Jeg ble medlem av<br />
daværende <strong>Norsk</strong><br />
<strong>Lektorlag</strong> i 1983.<br />
Allerede året etter<br />
skiftet jo denne<br />
o rganisasjonen<br />
navn til <strong>Norsk</strong><br />
Undervisningsforbund<br />
i <strong>og</strong> med at<br />
den <strong>og</strong>så favnet adjunktene. Jeg var for<br />
øvrig tillitsvalgt i denne organisasjonen<br />
på 1980-tallet, men da NUFO slo seg<br />
sammen med tre andre organisasjoner<br />
<strong>og</strong> disse dannet Lærerforbundet tidlig<br />
på 90-tallet, gikk jeg i passivitet.<br />
Lærerforbundet var en organisasjon jeg<br />
ikke greide å identifisere meg med, men<br />
forble medlem av prinsipielle årsaker.<br />
Da NLL ble stiftet i 1997, leste jeg det<br />
på tekst-tv <strong>og</strong> visste da at det bare var<br />
et tidsspørsmål før jeg ville melde meg<br />
inn. Dette skjedde av ulike grunner på<br />
sensommeren i 1998. Endelig var jeg<br />
”hjemme igjen”!<br />
Jeg har jo hatt ulike verv i NLL <strong>og</strong> har<br />
nå vært leder i Vestfold siden 2006. Jeg<br />
opplever at vi blir lyttet til når vi framfører<br />
våre argumenter. Min erfaring er<br />
at gode argumenter faktisk er like viktig<br />
som ”kjøttvekt” for å få gjennomslag i<br />
fylkeskommunale sammenhenger. Jeg<br />
trives godt i fylkeslederrollen <strong>og</strong> opplever<br />
stadig at de lokale mediene er interessert<br />
i hva vi mener.<br />
Jeg er fornøyd med medlemsutviklingen<br />
til NLL, både sentralt <strong>og</strong> lokalt, selv om<br />
vi selvsagt kunne ha håpet på at flere av<br />
de eldre lektorene hadde meldt overgang<br />
til oss de første årene. De aller fleste<br />
lærere vil i framtiden være masterutdannet.<br />
Dette gir meg tro på at NLL har en<br />
lys framtid. Vi må bare huske på å alltid<br />
holde den faglige fanen høyt.<br />
Hroar Gravning, Østfold <strong>Lektorlag</strong><br />
Jeg meldte meg<br />
ut av NUFO/<br />
Lærerforbundet<br />
to år før <strong>Norsk</strong><br />
<strong>Lektorlag</strong> ble stiftet<br />
<strong>og</strong> var således<br />
uorganisert en<br />
periode. <strong>Norsk</strong><br />
<strong>Lektorlag</strong> ble et<br />
naturlig valg for meg da laget ble etablert,<br />
både på grunn av skolepolitikken<br />
<strong>og</strong> lønnspolitikken. Og jeg mener <strong>Norsk</strong><br />
<strong>Lektorlag</strong> drives slik en fagforening for<br />
lærere skal drives.<br />
Vi hadde et problematisk forhold til<br />
Utdanningsforbundet i begynnelsen,<br />
særlig under de lokale lønnsforhandlingene<br />
da vi skulle bli enige om kriterier.<br />
Utdanningsforbundet ville ikke akseptere<br />
at hovedfag var en type dybdekompetanse<br />
man kunne søke om lokale lønnstillegg<br />
for. Jeg følte at vi hadde to motstandere:<br />
fylket <strong>og</strong> Utdanningsforbundet.<br />
Ellers har vi satset på rekruttering. Vi<br />
har lyktes på noen skoler, særlig på St.<br />
Olav i Sarpsborg <strong>og</strong> på Mysen, <strong>og</strong> nå<br />
<strong>og</strong>så på Askim. Andre steder har vi ikke<br />
lyktes, spesielt gjelder det Halden videregående<br />
skole.<br />
Det er hyggelig at vi stadig får nye<br />
politiske allierte i kampen for en skole<br />
med større vekt på kunnskap. Men jeg<br />
tror likevel at vi har en lang vei å gå før<br />
disse løftene blir omsatt i politisk handling.<br />
Jeg er noe pessimistisk. For meg<br />
er situasjonen i norsk skole enda verre<br />
når det gjelder kunnskaper <strong>og</strong> motivasjon<br />
hos elevene enn det undersøkelser<br />
har vist. Og verre enn det politikere <strong>og</strong><br />
allmennhet er klar over.<br />
(Foto: Svein E. Bolstad)
Intervjuer<br />
Gudmund Hernes:<br />
– Lektorene har hatt en<br />
kultstatus i norsk historie<br />
– Lektorene har med rette hatt en kultstatus i norsk historie. De representerte universitetsstandardene,<br />
hovedfagene <strong>og</strong> forskningen i den videregående skole. De gav et feste for elevenes<br />
ambisjoner fordi de gjorde det synlig at kunnskap på høyt nivå både er overkommelig<br />
<strong>og</strong> spennende <strong>og</strong> viktig. Deres stilling var basert først <strong>og</strong> fremst på kompetanse – ikke på<br />
ansiennitet.<br />
Svein Magne Sirnes<br />
lektorbladet@norsklektorlag.no<br />
Det er professor Gudmund<br />
Hernes som sier dette<br />
i en samtale med<br />
<strong>Lektorbladet</strong>.<br />
Forbilder<br />
Gudmund Hernes legger til at<br />
det <strong>og</strong>så er flere lektorer som<br />
inngår i hans egen ”Kongerekke<br />
av forbilder”.<br />
– Jeg har vært anklaget for – <strong>og</strong><br />
jeg tilstår gjerne – at jeg har vært<br />
sterkt påvirket av egne erfaringer<br />
fra skolen <strong>og</strong> fra de lærerne som<br />
fikk skikk på meg. Folk som<br />
Ragna Bergheim fra Nordfjord<br />
som var min første lærerinne – det<br />
het det den gang – da jeg begynte<br />
i folkeskolen i Selbu, via Reidar<br />
Morset der, til Olav Kjelstad <strong>og</strong><br />
Erik Saltnessand på Kalvskinnet<br />
i Trondheim, på Katta folk som<br />
Ole Michael Selberg, Anne<br />
Øverås <strong>og</strong> Asbjørn Øverås, senere<br />
som student Magne Skodvin,<br />
Vilhelm Aubert, Astrid Nypan,<br />
Ørjar Øyen. Rekken er lang, <strong>og</strong><br />
jeg kan ikke nevne alle. På toppen<br />
troner lektor Finn Berntsen<br />
på Katta, Frank Rossvoll på<br />
Norges Lærerhøgskole, <strong>og</strong><br />
Arthur L. Stinchcombe <strong>og</strong> James<br />
S. Coleman ved Johns Hopkins<br />
University. De gjorde meg til en<br />
bedre utgave av meg selv – selvsagt<br />
ikke så bra som lærerne i<br />
norsk skole senere ønsket. Men<br />
så hadde de som formet meg,<br />
mye å bøte på! Jeg har faktisk<br />
tenkt å skrive en portrettsamling<br />
av dem med tittel nettopp<br />
”Kongerekken”.<br />
Reform 94<br />
– Det er 13 år siden ditt store<br />
skoleprosjekt, Reform 94, ble satt<br />
ut i livet. Hvis du skulle gjøre noe<br />
lignende i dag, hva ville du ha<br />
gjort annerledes?<br />
– Hovedgrepene ville nok bli<br />
de samme – brede innganger,<br />
forgrening i spesialiteter, opp-<br />
gradering av yrkesfagene, mulighet<br />
for å velge på nytt uten å gå<br />
tilbake til start, mulighet for høyere<br />
utdanning <strong>og</strong>så med utgangspunkt<br />
i yrkesfagene, skikkelig<br />
oppfølging av dem som faller ut.<br />
Da Kristin Clemet foretok sine<br />
endringer i strukturen, gikk hun<br />
faktisk tilbake til et forslag som<br />
var mer likt det jeg opprinnelig<br />
hadde lagt fram for Stortinget.<br />
Men videregående opplæring er<br />
et vanskelig felt. Lærerne møter<br />
elevene i den alderen der ungdom<br />
både skal finne seg selv <strong>og</strong> finne<br />
feste, prøve seg ut <strong>og</strong> nå mål som<br />
gir dem retning videre. Og alle<br />
skal med, <strong>og</strong> de skal forberedes<br />
for en verden de skal virke i fram<br />
mot 2060 – 100 år etter at jeg<br />
selv tok artium. Det er en formidabel<br />
utfordring!<br />
– Du hadde en strålende akademisk<br />
karriere bak deg da du ble<br />
statsråd <strong>og</strong> nøt uten tvil meget<br />
stor respekt blant folk. Var det<br />
<strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07 67
noen av dine ideer som ikke ble forstått,<br />
f.eks. av lærere?<br />
– Jeg tror nok det er en myte at lærerstanden<br />
jevnt over var mot reformene<br />
som ble gjennomført – det var mye<br />
inspirasjon å hente for en statsråd nettopp<br />
fra lærerne. Og de viktigste helter i<br />
mitt liv har faktisk vært lærere. Mange<br />
av dem, selv de som nå er borte, virker<br />
stadig i meg. Ideene slik de ble formulert,<br />
for eksempel i Læreplanens generelle<br />
del, i ”Broen” eller i mange av de<br />
konkrete læreplanene, var det jevnt over<br />
oppslutning om – selvsagt <strong>og</strong>så fordi<br />
store deler bygget på lærernes egne<br />
erfaringer <strong>og</strong> innspill. Om noe ikke ble<br />
forstått godt nok, var det kanskje den<br />
hengivenheten <strong>og</strong> anerkjennelsen jeg<br />
hadde overfor lærerne <strong>og</strong> erkjennelsen<br />
overfor de svære, mangfoldige <strong>og</strong> vanskelige<br />
oppgaver de skal løse hver dag.<br />
Det er som kjent ikke alltid like lett å<br />
tale tydelig til dem man er glad i om<br />
nettopp det!<br />
”Cultural Literacy”<br />
– Hva var det som inspirerte deg da du<br />
meislet ut ditt store skoleprosjekt?<br />
– Når det gjaldt de konkrete reformene,<br />
vil jeg trekke fram James S. Coleman<br />
igjen, <strong>og</strong> Edvard Hirsch, mannen bak<br />
”Cultural Literacy”-bevegelsen. Og min<br />
egen bestefar, som var snekker <strong>og</strong> tømmermann.<br />
Selvsagt vil jeg <strong>og</strong>så trekke<br />
fram embetsverket i KUF som jobbet<br />
”beyond the call of duty”. La meg<br />
<strong>og</strong>så peke på <strong>og</strong> løfte fram Bernhof<br />
Ribssk<strong>og</strong> – mannen bak Normalplan for<br />
Landsfolkeskolen fra 1939. Den er trolig<br />
blant de vakrest skrevne dokumenter i<br />
norsk offentlig historie. Ribssk<strong>og</strong> venter<br />
på et monument!<br />
– Det var du som fikk Norge med på<br />
internasjonale undersøkelser som PISA<br />
<strong>og</strong> TIMSS. Hva er din kommentar til<br />
den enorme oppmerksomheten resultatet<br />
av disse undersøkelsene har fått i norsk<br />
offentlig debatt?<br />
– Forskeres aller enkleste grep for å<br />
skape oppmerksomhet, er å rangere. Det<br />
ble gjort gjennom PISA <strong>og</strong> TIMMS.<br />
Uten rangeringen av deltakerlandene<br />
68 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
Gudmund Hernes<br />
ville resultatene langt på vei forblitt i<br />
skrivebordsskuffene. At det ble debatt<br />
var svært bra. Og slike rapporter er ofte<br />
behageligst for opposisjonen – de får<br />
ammunisjon til å skyte på regjeringen,<br />
uansett partifarge. Dermed ble debatten<br />
politisk <strong>og</strong>så. Men debatten var nyttig av<br />
en annen grunn: Den endret den tematiske<br />
dagsordenen. Kunnskap, kompetanse<br />
<strong>og</strong> ferdigheter kom høyere opp, <strong>og</strong> det<br />
har vært gunstig som en utfordring til<br />
den norske pedag<strong>og</strong>iske tradisjon. Nå<br />
kommer en ny rapport fra OECD. Den<br />
viser at den privatiseringslinje Clemet<br />
gikk inn for, vil virke motsatt av det hun<br />
trodde. Jeg er spent på hva hun vil sitere<br />
fra den rapporten!<br />
– Mange mener vi bør lære av finnene.<br />
Er du enig i det?<br />
– Ja, <strong>og</strong>så av dem – men mer generelt:<br />
Vi bør lære av alt <strong>og</strong> alle som er bedre.<br />
For det de har fått til, viser det som er<br />
oppnåelig for oss.<br />
Prosjektarbeid<br />
– Mange sier rett ut at overdreven vekt<br />
på bl.a. prosjektarbeid, som kom med<br />
Reform 94, må ta noe av skylden for at<br />
vi ikke ligger i teten i f.eks. realfag. Hva<br />
er din kommentar?<br />
– Prosjektarbeid er et godt grep når<br />
prosjektene inngår som ledd i et samlet<br />
hele <strong>og</strong> brukes til å tenne <strong>og</strong> vedlikeholde<br />
interessen for faglige spørsmål.<br />
Perverteringen av prosjektarbeid er at<br />
det hele smuldrer opp i biter, der alt er<br />
like bra <strong>og</strong> derfor likegyldig. Der elevene<br />
ikke vil ta det på alvor fordi det ikke<br />
handler om noe ordentlig. Der de ender<br />
opp med klisjeer <strong>og</strong> ikke innsikter. Og<br />
der prosjektene glemmer at det <strong>og</strong>så
er noe som heter fag <strong>og</strong> faglighet – at<br />
kunnskap ikke består av brøker, litt av<br />
hist <strong>og</strong> litt av pist, men at det finnes<br />
hele lærebygninger som man må få en<br />
fortrolighet med hvis man skal fungere<br />
som fullverdige medlemmer i fellesskapet<br />
av voksne. For et fag er sammenfelte<br />
innsikter som det har tatt menneskene<br />
tusen år å utvikle, men som unge likevel<br />
kan lære i løpet av noen få år ved<br />
systematisk arbeid. Derfor: Vi må vokte<br />
oss så det idealtypen prosjektarbeid bør<br />
virkeliggjøre, ikke slår over i sin motsats,<br />
sitt vrengebilde: prosjektmakeriet.<br />
Perverteringen blir større hvis det gir<br />
anledning både for elevene <strong>og</strong> lærerne<br />
til å sluntre unna. Da blir virkningen<br />
negativ.<br />
– Yrkesfaglige studieretninger fikk etter<br />
manges mening for mye teori med<br />
Reform 94. Hva er din kommentar til<br />
den påstanden?<br />
– Den første misforståelsen er at yrkesfagene<br />
er teoriløse. Hvor tykke må gulvbjelkene<br />
være hvis gulvet ikke skal riste<br />
når du holder fest hjemme? Hvorfor får<br />
noen eksem av å jobbe som frisør? Hvor<br />
mye fett trenger du på kroppen for at det<br />
skal kunne stanse en pistolkule? Kort<br />
sagt: Intet er så praktisk som en god<br />
teori. Spisst ville jeg si at det ikke finnes<br />
vanskelig teori – bare dårlig pedag<strong>og</strong>ikk.<br />
Men hvis vi bare vil holde fast ved latinskolens<br />
former <strong>og</strong>så for yrkesfag, ja, da<br />
vil vi feile.<br />
Rektorrollen<br />
– Tidligere ble en rektor på et gymnas<br />
gjerne sett på som personalets talsmann,<br />
en primus inter pares som sloss for sine<br />
medarbeideres ve <strong>og</strong> vel. Men gradvis<br />
er rektor blitt skoleeiers representant<br />
på skolene. Resultatet er etter manges<br />
mening blitt hyppige <strong>og</strong> bitre konflikter<br />
mellom personalet <strong>og</strong> rektor. Er det noe<br />
ved den gamle rektorrollen som er gått<br />
tapt?<br />
– Det er klart at som for andre arbeidsplasser,<br />
må skoleledere <strong>og</strong>så være representanter<br />
for dem som ansetter lærerne.<br />
Jeg husker ellers <strong>og</strong>så godt rektorer av<br />
– <strong>og</strong> for – den gamle skole, som før<br />
omtalte Erik Saltnessand på Kalvskinnet<br />
<strong>og</strong> Asbjørn Øverås på Katta i Trondheim.<br />
De satte ikke minst faglige standarder <strong>og</strong><br />
faglige krav både til elever <strong>og</strong> kolleger.<br />
Men rollen er blitt vanskeligere fordi<br />
skolene er mer sammensatte <strong>og</strong> verdifellesskapet<br />
i samfunnet mindre.<br />
– Mange lærere savner lærerråd, som<br />
ble avskaffet i din statsrådstid.<br />
– De som skal ledes, må ha kort vei til<br />
dem de skal ledes av. Kollegiale arbeidsformer<br />
er viktige – <strong>og</strong> derfor <strong>og</strong>så formen<br />
det får.<br />
Kunnskapsløftet<br />
– Hvordan ser du på Kunnskapsløftet,<br />
både slik Kristin Clemet definerte det<br />
<strong>og</strong> slik det er blitt fulgt opp av Øystein<br />
Djupedal?<br />
– Mye er bra. Men etter mitt syn er det<br />
for lite læreplan: Kunnskap er alltid<br />
kunnskap om noe, <strong>og</strong> her kan ikke den<br />
enkelte lærer overlates til å baske med<br />
det meste helt for seg selv. Opplegget er<br />
blitt for lite <strong>og</strong> for løst.<br />
– Hvilket råd har du for øvrig gitt<br />
Øystein Djupedal? Eller hva slags råd<br />
kunne du tenke deg å gi ham?<br />
– Jeg er varsom med råd til mine etterfølgere.<br />
Jeg kunne jo si til dem: Gjenta alle<br />
mine feil – da blir mitt ettermæle bedre!<br />
Til Djupedal har jeg sagt at han har en<br />
enklere jobb enn den jeg hadde fordi han<br />
ikke har noen Djupedal på Stortinget.<br />
Men ellers viser vel Djupedals utvikling<br />
at departementet er den beste skole han<br />
har gått på. Clemet tror jeg mente at hun<br />
visste det meste da hun kom.<br />
– Du har sagt at mens elevene tidligere<br />
ville være som sine lærere, har vi nå<br />
lærere som oppfører seg som elever. Kan<br />
du utdype det?<br />
– Lærere må være voksne folk. Det<br />
er rom for lek i skolen, men lærere er<br />
ikke lekekamerater. Lærere kan være<br />
fortrolige med sine elever, men kan ikke<br />
feste <strong>og</strong> flørte på like fot med dem som<br />
jevnaldrende. Å være lærer er <strong>og</strong>så en<br />
autoritetsrolle, ikke kun en kompisrolle.<br />
Lærere skal være ledere av elevens lag-<br />
arbeid – tydelige, krevende <strong>og</strong> støttende.<br />
De skal vekke elevenes interesse for eget<br />
talent <strong>og</strong> få dem til å anstrenge seg nok<br />
til å få noe ut av det.<br />
Harvard<br />
– Du har <strong>og</strong>så antydet at Norge mangler<br />
et universitet i det internasjonale toppsjiktet.<br />
Hvordan har utviklingen etter<br />
ditt syn vært etter at du sluttet som<br />
utdanningsminister?<br />
– Det er bra at mer vekt legges på oppfølging<br />
av studentene. Før var det for mye<br />
en konspirasjon der studenter som ikke<br />
leste nok, allierte seg med professorer<br />
som ikke ville jobbe nok. Universitetene<br />
var fra først av laug. Titlene er stadig<br />
de samme som laugenes. Det vil si at<br />
”bachelor” <strong>og</strong> ”master” var titler man<br />
fikk etter å ha gått i lære – ikke bare ved<br />
å sitte <strong>og</strong> se ut i lufta. Læring er jobbing.<br />
Universitetsstudier på høyt nivå<br />
må stadig ha preg av å være det man i<br />
yrkesutdanningen kaller lærefag.<br />
– Hvordan ser du på de regionale høyskolenes<br />
ønsker om å få universitetsstatus?<br />
– Mange er kallet, men få er utvalgt.<br />
Når det er sagt, overdrives betydningen<br />
av det man får ved et universitetsnavn.<br />
Harvard er ikke kjent fordi det er et universitet,<br />
men fordi det er Harvard.<br />
– Mange ønsker en femårig allmennlærerutdanning.<br />
Lektorutdanningen er i<br />
dag <strong>og</strong>så femårig. Ser du noen problemer<br />
her?<br />
– Før det blir enda et år i lærerutdanningen,<br />
må man få noe ut av de fire<br />
som alt er der. Det fjerde ble innført i<br />
min tid, men etter en annen modell enn<br />
den jeg ønsket. Jeg ser store svakheter<br />
med lærerutdanningen, den må gripes<br />
ordentlig fatt i. Men tid er ikke hovedproblemet.<br />
<strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07 69
Jon Hustad, forfattaren av boka ”Skolen som forsvann”:<br />
– Eg vart kalla ”dritsekk”<br />
av Rolf Reikvam<br />
Svein Magne Sirnes<br />
lektorbladet@norsklektorlag.no<br />
Få bøker om skule <strong>og</strong> utdanning dei siste åra har skapt meir debatt enn Jon Hustad si bok ”Skolen som forsvann”.<br />
– Ingen stilte seg likesæl til det eg hevda, noko som er nær perfekt for ei debattbok, seier forfattaren i<br />
dette intervjuet.<br />
Kona hadde ideen<br />
Skuleåret 2000-01 var Jon Hustad lærar<br />
på ein barneskule på Sunnmøre, i tillegg<br />
til at han på kveldstid underviste på eit<br />
norskkurs for innvandrarar. Det var då<br />
kona sette han på ideen om å skrive boka<br />
”Skolen som forsvann”.<br />
– Eg klaga mykje til henne over kor byråkratisk<br />
skulen var blitt, det var så mange<br />
diagnosar, møte <strong>og</strong> planar <strong>og</strong> så mykje<br />
bortkasta tid. Kven andre kunne eg klage<br />
til? Eg var godt over 30 <strong>og</strong> hadde aldri<br />
sett på meg sjølv som skrivande. Til slutt<br />
sa kona at eg måtte begynne å skrive<br />
<strong>og</strong> ”få det ut”, som det heiter i dagens<br />
terapeutiske samfunn. Først skreiv eg<br />
ein kronikk om Reform 94 som eg<br />
sende til VG. Eg høyrde ikkje noko frå<br />
dei, så eg sende han vidare til Bergens<br />
Tidende, som takka ja. Like etter fekk<br />
eg telefon frå Erling Bøe i VG, no ville<br />
han ha ein kronikk om barneskulen. Det<br />
fekk han. Redaktøren i Syn <strong>og</strong> Segn,<br />
Nils Rune Langeland, las båe kronik-<br />
70 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
kane. Han ringte meg <strong>og</strong> spurde om eg<br />
ikkje kunne skrive eit essay for han. Eg<br />
svara ja – <strong>og</strong> gav det ferdige produktet<br />
tittelen ”Arbeidarpartiskulen”. Det vart<br />
for resten mykje omtala i norsk presse.<br />
Langeland fekk overtala Samlaget til å be<br />
meg skrive ei bok for dei. Så søkte eg om<br />
stipend frå Fritt Ord, som eg fekk seinhausten<br />
2001. I august 2002 kom boka.<br />
Overveldande reaksjonar<br />
– Kona mi er lege, <strong>og</strong> vi flytta ein del<br />
rundt omkring etter at vi gifta oss. I studietida<br />
var eg vikarlærar, <strong>og</strong> etter at eg<br />
Jon Hustad (f. 1968) er utdanna lektor med historie<br />
hovudfag, samfunnsfag <strong>og</strong> norsk. Han har arbeidd<br />
som journalist sidan 2002 <strong>og</strong> er no tilsett i Dag <strong>og</strong><br />
Tid.<br />
– Mine to, snart tre ungar, går på den tyske skulen<br />
<strong>og</strong> i den tyske barnehagen. Om eg har eit mål i livet,<br />
så er det at dei aldri skal bli ein del av det norske<br />
offentlege utdanningsvesenet, seier han.
Rolf Reikvam Øystein Djupedal<br />
hadde teke PPU, underviste eg i eit par<br />
år på barneskular, ungdomsskular <strong>og</strong> litt<br />
i vidaregåande skule. Eg kan nok ikkje<br />
seiast å vere ein røynd lærar, men litt får<br />
ein no med seg på nokre år, seier han.<br />
Reaksjonane på ”Skolen som forsvann”<br />
var overveldande.<br />
– Boka fekk svært mykje positiv omtale,<br />
men <strong>og</strong>så to slakt, eitt i Aftenposten<br />
<strong>og</strong> eitt i Prosa. Ingen stilte seg likesæl,<br />
noko som er nær perfekt for ei<br />
debattbok. Det som kanskje forundra<br />
meg mest, var alle spørsmåla frå skulefolk<br />
om korleis det hadde seg at eg<br />
hadde mot til å skrive ei slik bok. Eg<br />
sat nærast att med inntrykk av at skulefolk<br />
meinte dei arbeidde innanfor eit<br />
semitotalitært samfunn, ja, beint fram<br />
at ytringsfridomen ikkje galdt for dei!<br />
Eg liker å tru at boka mi førte til at det<br />
vart litt lettare å diskutere skulespørsmål<br />
i det offentlege rom, <strong>og</strong> at debatten<br />
vart klårare. Vi høyrer ikkje så mykje<br />
om diskursar <strong>og</strong> dekonstruksjon lenger.<br />
Det er vorte lov å vere tydeleg, i det<br />
minste for dei som ikkje arbeider i skulen.<br />
Skuledebatten er <strong>og</strong>så vorten mykje<br />
ærlegare, men eg har ein sterk mistanke<br />
om at byråkratiet er vorte endå meir<br />
insulært <strong>og</strong> dominerande. Politikarane<br />
kan ønskje positive endringar, men dei<br />
møter motstand frå dei som skal setje<br />
i verk ønska deira <strong>og</strong> dermed vert dei<br />
slitne <strong>og</strong> gjev opp. I tillegg veit vi at<br />
svært mange kunnskapsrike lektorar går<br />
av med AFP <strong>og</strong> vert erstatta med svært<br />
dårlege lærarar. Men når stadig fleire<br />
foreldre finn ut av kor dårleg skulen er<br />
vorten grunna den offentlege debatten,<br />
vil noko nytt <strong>og</strong> betre tvinge seg fram.<br />
Vart kalla dritsekk<br />
Same hausten som boka kom, lanserte<br />
NRK TV debattpr<strong>og</strong>rammet Standpunkt.<br />
Dei hadde ei prøvesending om skulen <strong>og</strong><br />
inviterte Jon Hustad saman med Rolf<br />
Reikvam <strong>og</strong> Astrid Søgnen.<br />
– Då pr<strong>og</strong>rammet var ferdig, brølte<br />
Reikvam: ”Kven inviterte den dritsekken<br />
i studio?”<br />
Korkje han eller Søgnen ville helse<br />
på meg etterpå. Då var eg godt nøgd.<br />
Det som var meir trist, var telefonane<br />
frå lett rusa <strong>og</strong> deprimerte lærarar<br />
på fredagskveldane. Dei ville fortelje<br />
meg om kor vondt dei hadde det, men<br />
eg kunne sjølvsagt ikkje hjelpe dei.<br />
– Kva synest du om den skule- <strong>og</strong> utdanningspolitiske<br />
debatten generelt i dag?<br />
– Problemet er at dei som verkeleg har<br />
makt, skulebyråkratane, ikkje deltek,<br />
dei oppfører seg som dei tre apekattane<br />
som korkje vil sjå, snakke eller høyre.<br />
Skulen er vorten ein stat i staten. Eg<br />
trur politikarane her må gjere drastiske<br />
ting, ei nedlegging av skulebyråkra-<br />
tiet på fylkesnivå er det første som<br />
burde skje. Byråkratiet i skulen er eit<br />
klårt døme på den første jarnloven i<br />
statsvitskapen: Eit byråkrati som ikkje<br />
vert lagt ned, vil alltid vekse. Debatten<br />
er vorten mykje betre, men har enno<br />
ikkje har fått røynlege konsekvensar.<br />
Ingen respekt for Øystein Djupedal<br />
– Kva med Kunnskapsløftet?<br />
– Atter eit døme på at intensjonane<br />
er gode, men at resultata ikkje kjem.<br />
Langt dei fleste lærarar eg kjenner, seier<br />
at lyftet i all hovudsak handlar om å<br />
verte undervist etter overflatisk <strong>og</strong> røyndomsfjern<br />
pedag<strong>og</strong>ikk <strong>og</strong> didaktikk.<br />
Hustad legg til at han ikke har nokon<br />
respekt for kunnskapsminister Øystein<br />
Djupedal.<br />
– Han vantar kunnskap, tyngde <strong>og</strong> vit.<br />
Det gode med at SV har innteke regjeringskontora,<br />
er at partiet aldri lenger<br />
kan halde på det dei hevda før dei fekk<br />
makt. No veit dei betre.<br />
<strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07 71
Lektor Dag Boman ved Arendal videregående skole:<br />
– Pedokratenes makt må brytes!<br />
Svein Magne Sirnes<br />
lektorbladet@norsklektorlag.no<br />
– Jeg er ikke i tvil om at utstrakt bruk av fagspesifikke hjelpemidler ved eksamen vil svekke elevenes arbeidsinnsats<br />
i løpet av året. Mange vil lett falle i den bekvemme fellen at det ikke er farlig å ta lett på kunnskapstilegnelsen<br />
i det daglige arbeidet fordi de kan ta med ”det de trenger” til eksamen.<br />
Det er lektor Dag Boman ved<br />
Arendal videregående skole<br />
som sier dette i en samtale<br />
med <strong>Lektorbladet</strong>. Han har engasjert<br />
seg i dette spørsmålet i flere år, <strong>og</strong> med<br />
erfaring fra arbeid med tre generasjoner<br />
læreplaner har han ved selvsyn sett<br />
hvilken ege<strong>nr</strong>ådig makt byråkrater i det<br />
sentrale styringssystemet for skolen har<br />
hatt – <strong>og</strong> fortsatt har.<br />
Læringssenteret<br />
– Et eksempel er fra 2002, da<br />
Læringssenteret sendte ut et skriv like<br />
før eksamen om at elever i praksis<br />
kunne bruke ”et trillebårlass med bøker”<br />
som hjelpemidler i alle fag til skriftlig<br />
eksamen. Saken ble tatt opp i pressen,<br />
men responsen i Læringssenteret var i<br />
første omgang arr<strong>og</strong>ant <strong>og</strong> avvisende. At<br />
det var oppgavenemnder som ikke var<br />
informert om den utvidede bruken av<br />
hjelpemidler da de laget eksamensoppgavene<br />
det året, avslørte at byråkratene<br />
ikke hadde forståelse for at utforming<br />
av oppgaver er nær knyttet til eksamensform.<br />
Etter påtrykk på daværende<br />
statsråd Kristin Clemet ble riktignok<br />
rundskrivet trukket, men saken viste<br />
med all tydelighet at professor Kaare<br />
Skagens betegnelse ”pedokrater” var på<br />
sin plass, sier han.<br />
72 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
Utdanningsdirektoratet<br />
– Ikke lenge etter oppstod<br />
Utdanningsdirektoratet, <strong>og</strong> med dette<br />
en omstokking av aktører i det sentrale<br />
styringsverket. Men ideol<strong>og</strong>ien om<br />
utstrakt bruk av hjelpemidler har tydeligvis<br />
hele tiden ligget <strong>og</strong> ulmet internt i<br />
systemet. Det så vi i år da det ble kjent<br />
at avdelingslederen i direktoratet ikke<br />
bare hadde godkjent fagspesifikke oppslagsverk<br />
til eksamen for et begrenset<br />
utvalg skoler, men <strong>og</strong>så kunngjorde at<br />
dette vil bli ”vanlig eksamensform i<br />
Kunnskapsløftet”. Hun så dermed suverent<br />
bort fra at årets elever gikk opp til<br />
eksamen etter regelverket for Reform<br />
94!<br />
At hun <strong>og</strong>så aksepterte urettferdigheten<br />
som rammet elever ved skoler som ikke<br />
var informert om den ”tillatte” bruk av<br />
trykte hjelpemidler til eksamen, er etter<br />
Bomans mening meget graverende.<br />
Han kontaktet en avis, <strong>og</strong> saken ble<br />
slått stort opp fire dager før eksamen.<br />
Det førte til en rekke henvendelser til<br />
direktoratet, som valgte å eksportere<br />
problemstillingen til den enkelte fylkeskommune.<br />
– På den siste virkedagen før eksamen<br />
Dag Boman<br />
fikk således vår skole skole melding om at<br />
rektor selv måtte avgjøre hva som skulle<br />
brukes av hjelpemidler. Den totale<br />
ansvarsfraskrivelsen som direktoratet<br />
her foretok, savner sidestykke, legger<br />
han til.<br />
Ingen svar fra Øystein Djupedal eller<br />
Petter Skarheim<br />
Boman sendte umiddelbart brev til statsråd<br />
Øystein Djupedal <strong>og</strong> til direktør Petter<br />
Skarheim i Utdanningsdirektoratet.
Pr. dato har ingen av dem verdiget<br />
ham noe svar. Boman understreker at<br />
han ikke vil felle noen endelig dom<br />
om profesjonaliteten til ledelsen i<br />
Utdanningsdirektoratet, men han er spesielt<br />
skuffet over ikke å ha fått svar fra<br />
direktør Skarheim. Om dette skal tolkes<br />
som at han støtter avdelingslederens<br />
disposisjoner i hjelpemiddelsaken, er<br />
uvisst.<br />
Boman har <strong>og</strong>så hatt kontakt med folk<br />
i Utdanningskomiteen på Stortinget, <strong>og</strong><br />
som har lovet å følge saken opp.<br />
Læreplanarbeid<br />
På slutten av 80-tallet deltok Boman i<br />
utvikling <strong>og</strong> utprøving av ny fagplan i<br />
biol<strong>og</strong>i. Senere var han leder av læreplangruppen<br />
i biol<strong>og</strong>i til Reform 94.<br />
– Jeg ble <strong>og</strong>så oppnevnt som medlem<br />
av læreplangruppen i faget til<br />
Kunnskapsløftet <strong>og</strong> fulgte der læreplanprosessen<br />
til den endelige sluttbehandlingen<br />
i direktoratet. I forbindelse med<br />
disse oppdragene har jeg sett hvordan<br />
arbeid med fagplaner som ble laget på<br />
Operasjonell kompetanse<br />
fagets premisser, har endret seg til læreplanarbeid<br />
styrt av pedag<strong>og</strong>iske ideol<strong>og</strong>ier,<br />
på bekostning av faglig forhold.<br />
Gjennomføringen av målstyringsideol<strong>og</strong>ien<br />
til Reform 94 ble nidkjært voktet<br />
av et fåtall byråkrater under læreplanprosessen.<br />
De påså at alle deler av<br />
læreplanverket ble laget etter ”den rene<br />
lære”. Forsøk på å ta til motmæle ble<br />
avvist med at Stortinget hadde vedtatt<br />
målstyring, dermed basta! At likesinnede<br />
pedokrater hadde laget grunnlagsdokumentene<br />
for Stortingets vedtak, ble<br />
klokelig fortiet.<br />
– Det tok ikke mange årene før mine<br />
<strong>og</strong> andres advarsler om svakhetene ved<br />
målstyringsideol<strong>og</strong>ien viste seg å holde<br />
stikk. Ikke minst bidr<strong>og</strong> ideol<strong>og</strong>ien til<br />
en svekking av det faglige nivået i de<br />
fagene jeg kjenner, sier han.<br />
Boman har inntrykk av at sentrale ideol<strong>og</strong>er<br />
fra Reform 94-prosessen med tiden<br />
har havnet i Kunnskapsdepartementet, <strong>og</strong><br />
at de har spilt en viktig rolle i departementets<br />
styring av Utdanningsdirektoratets<br />
arbeid med Kunnskapsløftet.<br />
– Et eksempel er styringsdokumentene<br />
de gav for læreplangruppenes arbeid.<br />
Der var vi pålagt den l<strong>og</strong>iske saltoen om<br />
å lage læreplaner som skulle være ”presise,<br />
men ikke detaljerte”!<br />
Etter hans syn må pedokratenes makt<br />
brytes hvis vi skal utvikle en kunnskapsbasert<br />
skole. Han har tatt opp spørsmålet<br />
om deres valg av pedag<strong>og</strong>isk ideol<strong>og</strong>i<br />
bygger på forskning <strong>og</strong> empiriske undersøkelser,<br />
uten å få svar. Han frykter at<br />
den bare er en pedag<strong>og</strong>isk konstruksjon<br />
som i styringsverket for skolen er blitt<br />
opphøyet til allmenngyldig for alle fag<br />
<strong>og</strong> studieløp.<br />
– For realfagene er ideol<strong>og</strong>ien<br />
i hvert fall ikke egnet, sier han.<br />
– Utdanningskomiteen i Stortinget må<br />
utfordres til å ta tilbake styringen av skolepolitikken.<br />
Dens medlemmer må bli<br />
minnet om at undervisning skjer i den<br />
daglige kontakt mellom lærer <strong>og</strong> elever,<br />
ikke ved store byråkratiske skrivebord!<br />
”<br />
Ny avtale<br />
– enda bedre betingelser<br />
Ring oss på telefon 04700 eller<br />
se www.medlemsradgiveren.no<br />
”I spørsmålet om fagleg realisering har gjerne lektorutdanninga av filol<strong>og</strong>ar <strong>og</strong> realistar blitt framstilt som eit idealmønster.<br />
Det er likevel neppe grunnlag for å seie at denne utdanninga har hatt nokon suksess. … Det som her manglar er truleg i første<br />
rekke operasjonell kompetanse – kunnskapar som har ein funksjonell verdi. Lektorane har sanka ein god del boklege innsikter,<br />
formalkunnskapar, som ofte ligg på eit omfattande nivå. Hovudfagskandidatar i norsk har til dømes eit fagleg innsiktsgrunnlag<br />
å bygge på, men meistrar kanskje verken det skrivne eller de talte ordet på ein slik måte at det verkar funksjonelt i møtet med<br />
elevane. Hovudfagsstudenten i fysikk veit mykje om fysikk, men konfrontert med røynlege fysiske problemstillingar vil som<br />
oftast mangelen på realkunnskapar kome til syne. Mekanikaren har ofte større appell i møtet med kunnskapsbehova til elevane.<br />
Professor Edvard Befring i Læring <strong>og</strong> skole. Vilkår for eit verdig liv. Samlaget, Oslo 1997<br />
Neglisjerer faglige krav<br />
”Lærerutdannelsen er preget av en lang tradisjon der man<br />
neglisjerer faglige krav. Studentene er dyktige <strong>og</strong> har stilt<br />
i hard konkurranse for å komme inn på skolen, men straks<br />
de er innenfor, kan de ta det med ro. Det er ikke kultur<br />
for hardt arbeid på lærerhøyskolene, <strong>og</strong> de fleste får jobb<br />
uansett.”<br />
Anders Folkestad i Aftenposten 16.07.1997<br />
<strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07 73
Utsyn<br />
74 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
Lektorer i Sverige<br />
Av lektor Bengt Nilson<br />
För att bli lektor i den svenska gymnasieskolan krävs att man antingen har avlagt doktorsexamen<br />
eller skrivit en licentiatavhandling. Det senare är en etapp i forskarutbildningen<br />
och omfattar minst fyra terminers studier utöver grundexamen. I båda fallen krävs dessutom<br />
praktisk-pedag<strong>og</strong>isk utbildning vid någon av landets lärarhögskolor. Någon särskild<br />
organisation som bevakar lektorernas intressen finns inte längre. I juli 2005 lät Lärarnas<br />
Riksförbund (LR) lägga ned Lektorernas Förening, en intresseförening för lektorer inom den<br />
lärarfackliga organisationen.<br />
Tillbakagång<br />
Bakgrunden till beslutet att lägga<br />
ned Lektorernas Förening är<br />
den kraftiga tillbakagång som<br />
skett när det gäller lektorer i det<br />
svenska gymnasiet sedan skolan<br />
kommunaliserades genom riksdagsbeslut<br />
1989. Då tjänstgjorde<br />
1 350 lektorer i gymnasiet – idag<br />
finns det 300. Detta är mycket<br />
allvarligt eftersom lektorerna<br />
personifierar länken mellan gymnasieskola<br />
och högre utbildning.<br />
Det finns flera förklaringar till<br />
kräftgången. Före kommunaliseringen<br />
fanns det statliga regler<br />
för hur stor del av tjänsteunderlaget<br />
på de teoretiska linjerna i<br />
gymnasiet som skulle besättas<br />
med lektorer. Några sådana regler<br />
existerar inte längre. Före<br />
kommunaliseringen kompenserades<br />
kommunerna för de högre<br />
kostnaderna för lektorslönen.<br />
Numera utbetalas statsbidraget<br />
efter schablon, något som i<br />
Bengt Nilson är lektor i historia vid Katedralskolan i Lund och medlem av<br />
LR:s Forum för humaniora och samhällsvetenskap.
esparingstider har lockat många kommuner<br />
att inte utlysa några lektorat. Före<br />
kommunaliseringen var det vanligt att<br />
rektorer på gymnasiet hade en akademisk<br />
karriär med sig i bagaget. De hade<br />
ofta disputerat och förstod därför vikten<br />
av att ha forskarutbildade lärare på sin<br />
skola. Så är det inte längre.<br />
Likgiltighet<br />
En annan förklaring är den likgiltighet<br />
som den akademiska världen länge<br />
har visat i lektorsfrågan. På sina håll<br />
på universitet och högskolor odlas en<br />
inställning till det omgivande samhället<br />
där det anses finare att klamra sig fast<br />
vid universitetet även på mycket osäkra<br />
villkor hellre än att ta kvalificerade<br />
jobb inom andra samhällssektorer, däribland<br />
gymnasieskolan. Denna attityd<br />
har bidragit till att arbetslösa forskare<br />
inte ser lärartjänst inom ungdomsskolan<br />
som ett alternativ. Det ses helt enkelt<br />
som ett lågstatusyrke.<br />
Hösten 2006 fanns det drygt 300 yrkesverksamma<br />
lektorer i den svenska gymnasieskolan.<br />
Hälften av dem var lektorer<br />
i matematik eller något naturvetenskapligt<br />
ämne. Det fanns totalt 30 lektorer<br />
i historia och samhällsvetenskapliga<br />
ämnen och i svenska och främmande<br />
språk 40. Eftersom hälften av lektorerna<br />
var 60 år eller äldre närmar de<br />
Sterke protester<br />
”<br />
”I prosessen fram mot Lærerforbundet hadde grunnskolemedlemmene<br />
vært redde for at organisasjon kunne bli<br />
dominert av den videregående skolen. Men langt på vei<br />
viste det motsatte seg å være tilfellet. Dette kom til uttrykk<br />
gjennom utmeldingene i Lærerforbundets første år <strong>og</strong><br />
opprettelsen av en lærerorganisasjon som kalte seg <strong>Norsk</strong><br />
<strong>Lektorlag</strong> mot slutten av 1990-tallet. Organisasjonen ble<br />
etablert til sterke protester fra Lærerforbundet, som blant<br />
annet påberopte seg eiendomsretten til navnet. Dette<br />
førte ikke fram, <strong>og</strong> den nye organisasjonen med det gamle<br />
navnet ble til. Men bare et fåtall medlemmer gikk over fra<br />
Lærerforbundet.”<br />
Knut Greve <strong>og</strong> Svein Michelsen i Lærarforbundet –<br />
mangfald <strong>og</strong> fellesskap. Fagbokforlaget, Bergen 2005<br />
sig snabbt pensionsåldern. Om inget<br />
radikalt inträffar finns det om tre år<br />
bara 200 lektorer kvar. Det är således<br />
en mörk bild som växer fram när man<br />
studerar antalet lektorer i det svenska<br />
gymnasiet. Lektorskåren är på god väg<br />
att utplånas.<br />
Ljuset i tunnelns slut<br />
Trots detta kan ändå ljuset i tunnelns slut<br />
anas. Det beror på de förändringar, som<br />
den borgerliga regeringen har signalerat<br />
efter valsegern 2006. Flera politiska<br />
beslut under våren 2007 talar för lektorernas<br />
återkomst i gymnasiet – både på<br />
kort men framför allt på längre sikt. Den<br />
nya skolpolitikens fokusering på djupa<br />
ämneskunskaper, den stora satsningen<br />
på fortbildning av lärare inklusive forskarutbildning<br />
för gymnasielärare (totalt<br />
3,6 miljarder kronor under fyra år) samt<br />
en offentligt deklarerad målsättning att<br />
det om femton år skall finnas tusen lektorer<br />
i det svenska gymnasiet talar sitt<br />
tydliga språk. Lektorer är viktiga!<br />
Men detta är bara ena sidan av myntet.<br />
De svenska kommunerna måste börja<br />
utlysa lektorat och erbjuda nydisputerade<br />
doktorer en rimlig lön och intressanta<br />
arbetsvillkor. Framför allt får lektorstjänsterna<br />
inte som oftast är fallet<br />
idag enbart bestå av undervisning. Få<br />
forskare vill bli undervisningsmaskiner.<br />
Team<br />
Det borde vara möjligt att med statliga<br />
pengar utforma lektorstjänsterna så att<br />
de till en del utgörs av forskning. I så fall<br />
skulle tjänsterna attrahera forskarbegåvningar<br />
och lektorn förvandlas från att<br />
vara en vanlig ämneslärare med ovanligt<br />
lång utbildning och något högre lön till<br />
att bli en spjutspets i ungdomsskolan.<br />
Tusen lektorer om femton år<br />
Den nya skolpolitiken har redan avsatt<br />
konkreta resultat. I juli 2007 förklarade<br />
skolpolitikerna i Uppsala att regeringens<br />
ambition att det skall finnas tusen<br />
lektorer om femton år är ett alltför långt<br />
tidsperspektiv. Uppsala snabbstartar därför<br />
redan till hösten och i<strong>nr</strong>ättar en avancerad<br />
forskningsmiljö på gymnasienivå<br />
med hjälp av Uppsala universitet och 30<br />
nya gymnasielektorer. Kostnaden beräknas<br />
till 11 miljoner totalt under fyra år<br />
och målet är ”att varje gymnasieelev ska<br />
erbjudas möjligheten att lära sig dels ett<br />
vetenskapligt hantverk, dels konsten att<br />
fritt botanisera i vetenskaplig litteratur”.<br />
Det blåser alltså politisk medvind i lektorsfrågan.<br />
Förhoppningsvis leder den<br />
till att kommuner runt om i landet utlyser<br />
lektorat med forskning i tjänsten.<br />
Då ökar chansen för en återkomst av<br />
Lektorernas Förening och ett framtida<br />
samarbete med <strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>. Det ser<br />
jag fram emot!<br />
”Elevgruppene skal organiseres på en helt annen måte. I<br />
denne måten å tenke på, som vi anbefaler, forholder vi oss<br />
ikke til tradisjonelle klasser. Heller ikke til klasserom, som<br />
i stor grad skal vekk. Vi forholder oss til ’team’ – <strong>og</strong> hvor<br />
store de blir, er opp til hver enkelt skole.”<br />
Kjerstin Bøland, leder for hovedutvalget for oppvekst <strong>og</strong><br />
kultur i Notodden, i avisen Telen 24.04.2006<br />
<strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07 75
Hvorfor internasjonalisering?<br />
Av førsteamanuensis Eva Maagerø, Høgskolen i Vestfold<br />
Evnen til å se sitt eget i perspektiv er svært vesentlig i en verden der vi stadig utfordres internasjonalt, skriver<br />
Eva Maagerø i denne artikkelen om et internasjonaliseringsprosjekt ved Høgskolen i Vestfold.<br />
Komparativt perspektiv<br />
Sist høst ble et studium i norsk kultur<br />
i et komparativt perspektiv tilbudt for<br />
første gang på Høgskolen i Vestfold,<br />
avdeling for lærerutdanning. Studiet var<br />
på engelsk <strong>og</strong> var rettet mot utenlandske<br />
lærerstudenter <strong>og</strong> andre bachelorstudenter.<br />
Ni spanske studenter – sju<br />
fra Universitetet i Valencia <strong>og</strong> to fra<br />
Universitetet i Cantabria – deltok<br />
sammen med tre studenter fra University<br />
College of York St. John i England.<br />
Studiet besto av tre deler, en historisk<br />
der det ble trukket linjer fra vikingtiden<br />
til i dag med noen utvalgte fordypninger<br />
(vikingtid, nasjonalromantikk, realisme<br />
<strong>og</strong> ekspresjonisme), en med kultur <strong>og</strong><br />
samfunn i vår egen tid (litteratur, språk,<br />
musikk <strong>og</strong> kunst) <strong>og</strong> en mer praktisk del,<br />
der studentene fikk oppleve kystkultur,<br />
vikingminner i Vestfold, malerkunst på<br />
Haugar, stavkirkekunst i Høyjord, den<br />
norske friluftskulturen med padling, seiling<br />
<strong>og</strong> vandreturer, danse- <strong>og</strong> sangtradisjoner<br />
<strong>og</strong> mye mer. Studentene hadde<br />
dessuten skolepraksis på Sentrum skole<br />
i Horten.<br />
Det komparative perspektivet var vektlagt<br />
i studiet <strong>og</strong> betyr at det tas utgangspunkt<br />
i det norske, men at tilsvarende<br />
forhold fra studentenes hjemland trekkes<br />
inn gjennom sammenlikninger <strong>og</strong> diskusjoner.<br />
Slik oppdages felleseuropeiske<br />
76 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
verdier <strong>og</strong> måter å gjøre ting på, men<br />
<strong>og</strong>så atskillige forskjeller. Studentene<br />
lærer om norsk kultur, men siden studentene<br />
denne gangen kom fra både Spania<br />
<strong>og</strong> Storbritannia, lærer de spanske <strong>og</strong>så<br />
om engelsk kultur <strong>og</strong> de engelske tilsvarende<br />
om spansk. På denne måten<br />
blir kunnskapen europeisk <strong>og</strong> ikke bare<br />
norskorientert. I EUs pr<strong>og</strong>ram for utdanning<br />
kalles dette European Awareness.<br />
Viktig satsingsområde<br />
Høgskolen i Vestfold er ikke alene i<br />
Norge om å tilby studier på engelsk som<br />
er spesielt designet for utenlandske studenter.<br />
Internasjonalisering har vært et<br />
viktig satsingsområde for alle universitet<br />
<strong>og</strong> høgskoler i Norge i de seinere årene.<br />
Av <strong>og</strong> til kan studenter fra utlandet gå<br />
rett inn på ordinære pr<strong>og</strong>ram enten fordi<br />
studiet normalt tilbys på engelsk, eller<br />
fordi studentene behersker norsk. Dette<br />
siste tilhører imidlertid sjeldenhetene.<br />
<strong>Norsk</strong> er et lite språk på verdensbasis, <strong>og</strong><br />
vi må erkjenne at det bare er de spesielt<br />
interesserte <strong>og</strong> motiverte som velger å<br />
lære norsk. Derfor er det viktig med studier<br />
der engelsk er undervisningsspråket<br />
hvis man ønsker utenlandske studenter<br />
til norske institusjoner. Samtidig ønsker<br />
vi at våre egne studenter skal reise ut <strong>og</strong><br />
studere ved utenlandske institusjoner, <strong>og</strong><br />
vi ønsker at de som blir hjemme, skal ha<br />
Eva Maagerø (Foto: Høgskolen i Vestfold)<br />
positive <strong>og</strong> lærerike møter med ungdommer<br />
fra andre land.<br />
Å løfte blikket<br />
Hvorfor ønsker vi internasjonalisering?<br />
Svarene vil være mange <strong>og</strong> avhenge av<br />
hvem man spør. Her vil jeg fokusere på<br />
et eneste, men svært viktig aspekt ved<br />
det å studere i utlandet. Når en lever i<br />
en annen kulturell kontekst <strong>og</strong> møter en
(Foto: Høgskolen i Vestfold)<br />
annen akademisk kultur der andre forhold<br />
enn de hjemlige dominerer, lærer<br />
en selvsagt mye om den nye kulturen. I<br />
vårt tilfelle lærte de spanske <strong>og</strong> engelske<br />
studentene på HVE i fjor høst mye<br />
om alt fra livet i vikingtida til moderne<br />
utdanningspolitikk, fra Ibsen til moderne<br />
musikk, <strong>og</strong> de forundret seg over norske<br />
unger som var ute i all slags vær, <strong>og</strong> som<br />
hadde med seg kniv på sk<strong>og</strong>stur. Møtet<br />
med det nye <strong>og</strong> fremmede gjør imidlertid<br />
at vi <strong>og</strong>så oppdager forskjeller <strong>og</strong><br />
får oss til å reflektere over det egne. Vi<br />
løftes ut av de hjemlige forholdene, ut av<br />
det som er opplagt, selvsagt <strong>og</strong> ubevisst<br />
<strong>og</strong> oppdager at det er flere måter å gjøre<br />
ting på. Kort sagt, gjennom å lære om<br />
’det andre’, blir man kjent med sitt eget.<br />
Å kunne løfte blikket fra det egne <strong>og</strong> se<br />
det hjemlige i perspektiv gir gode vilkår<br />
for læring <strong>og</strong> utvikling.<br />
Åpenhet <strong>og</strong> toleranse<br />
Nettopp evnen til å se sitt eget i perspektiv<br />
er etter min mening svært vesentlig i<br />
en verden der vi stadig utfordres internasjonalt.<br />
Mennesker flytter langt mer nå<br />
enn før av både frivillige <strong>og</strong> ufrivillige<br />
grunner. Å møte folk fra ulike kulturer<br />
hører i langt sterkere grad enn tidligere<br />
til hverdagslivet. Når man erkjenner at<br />
ens egen måte å gjøre ting på, er én blant<br />
mange, er det lettere å møte det fremmede<br />
med åpenhet, toleranse <strong>og</strong> nysgjerrighet.<br />
Det er lettere både å forsvare<br />
<strong>og</strong> være kritisk til egen kultur <strong>og</strong> eget<br />
levesett <strong>og</strong> dessuten å akseptere at andre<br />
kan gjøre ting på vel så gode måter som<br />
vi selv er vant til. Et studieopphold i<br />
utlandet kan nettopp bidra både med<br />
kunnskap om et nytt samfunn <strong>og</strong> en ny<br />
kultur <strong>og</strong> samtidig bety en mye større<br />
innsikt i ens eget. Ikke minst det siste er<br />
verdifull læring.<br />
”Ut med lærere<br />
<strong>og</strong> klasserom –<br />
inn med<br />
elevutviklere<br />
”Lærere <strong>og</strong> klasserom er avleggs.<br />
Nå blir det arbeidsbaser <strong>og</strong> elevutviklere<br />
i stedet. … Vi er ikke ferdige<br />
med å drøfte planen om en ny<br />
organisering, men vi tror det som<br />
skissen antyder kan være en god<br />
veg å gå. Det vil løse flere av de<br />
problemene vi i dag sliter med.”<br />
Rektor Marit Føre i Nordlys,<br />
10.01.2002<br />
<strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07 77
Hva vet de unge om<br />
kommunismen?<br />
Av lektor Einar Kr. Steffenak<br />
For ti år siden våknet den daværende svenske statsminister Göran Persson til en nyhetssending som fortalte<br />
at svenske skoleungdommer nesten ikke kjente til begrepet Holocaust. Förintelsen, som den kalles på svensk,<br />
var noe de bare i begrenset grad møtte i skolen. Persson, som ifølge den svenske historieprofessor Klas-Göran<br />
Karlsson ikke hadde vært spesielt opptatt av historiefaget, fikk en tankevekker.<br />
Forum för Levande Historie<br />
Vekkeren ble til handling, <strong>og</strong> Persson<br />
innkalte til flere store konferanser i<br />
Stockholm rundt den 27. januar hvert år,<br />
datoen for frigjøringen av Auschwitz.<br />
Folkemordet på jødene skulle opp på<br />
dagsordenen. Vel så viktig i det daglige<br />
arbeid <strong>og</strong> for opplysningsarbeidet,<br />
både blant landets unge <strong>og</strong> befolkningen<br />
generelt, ble etableringen av Forum för<br />
Levande Historie. Denne organisasjon<br />
driver et meget omfattende arbeid, rettet<br />
mot skoler, lærere, den allmenne<br />
befolkning i form av foredrag, utstillinger,<br />
seminarer, trykksaker <strong>og</strong> mye<br />
annet. Gjennom å formidle kunnskap<br />
om folkemordet på jødene håper man<br />
å forsterke svensk ungdoms – <strong>og</strong> alle<br />
andre svenskers – oppfatning om menneskeretter,<br />
vår ukrenkelighet, individets<br />
frihet <strong>og</strong> dets integritet, alle menneskers<br />
likeverdighet.<br />
Kampen er kronet med seier! En<br />
meningsmåling offentliggjort 9. mai i år<br />
av organisasjonen Upplysning om kommunismen,<br />
UOK, viser at 95 av svensker<br />
mellom 15 <strong>og</strong> 20 år sier at de kjen-<br />
78 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
ner til Auschwitz. Derimot er de nesten<br />
helt blanke når det gjelder kunnskap om<br />
kommunismens langt større likhaug.<br />
Kommunismens herjinger<br />
Svenskene har tatt tak i dette <strong>og</strong>. Forumet<br />
har hatt flere seminarer for gymnaslærere<br />
om kommunismens forbrytelser, det<br />
siste ble holdt i Jönköping 24. april, med<br />
kunnskapstunge <strong>og</strong> engasjerte forelesninger<br />
av professorene Kristian Gerner<br />
<strong>og</strong> Klas-Göran Karlsson fra Universitetet<br />
i Lund. I tillegg ble organisasjonen UOK<br />
dannet. Den 16. desember i fjor ble<br />
den første store minnemarkeringen over<br />
kommunismens ofre holdt i Stockholm.<br />
Den nye svenske regjeringen har <strong>og</strong>så<br />
i sin regjeringserklæring gitt Forumet i<br />
oppdrag å informere om kommunismens<br />
herjinger i mange land. Dette arbeidet er<br />
gjort likeverdig med informasjonen om<br />
mordet på jødene.<br />
Urovekkende tall<br />
Veien er lang, svært lang. På årsdagen<br />
for Den røde hærs seier i 1945, 9.<br />
mai, kunne UOK offentliggjøre tall man<br />
knapt skulle kunne tro var mulig.<br />
Einar Kr. Steffenak (Foto: S. E. Bolstad)<br />
• 90 pst. av elevene mellom 15 <strong>og</strong> 20 år<br />
hadde ikke hørt om Gulaget.<br />
• 99 pst. kjente ikke til begrepet bolsjevik.<br />
• 99 pst. hadde ikke peiling på hva Det<br />
store spranget (Maos milliondrap fra
1958-61) var.<br />
• 99prosent visste ikke hva kollektiviseringen<br />
innebar.<br />
• 77 prosent tror ikke Vietnam er et<br />
diktatur.<br />
• 0,1 prosent visste om fangeleieren<br />
Vorkuta, leiren hvor det, lenge før<br />
nazistene fant på sin ”Arbeit macht<br />
frei”, stod: ”Arbeid i Sovjetunionen<br />
er heder <strong>og</strong> ære”.<br />
Listen er mye lengre, bildet er det<br />
samme: Kunnskapen er formidabelt dårlig.<br />
20 år etter Murens fall <strong>og</strong> de baltiske<br />
statene ble frie <strong>og</strong> Sovjetkommunismen<br />
ramlet sammen, er innsikten om kommunismens<br />
redselsregimer hos dem som<br />
skal vokse opp <strong>og</strong> bringe demokratiet<br />
videre, praktisk talt ikke-eksisterende.<br />
Det som for oss ble frigjøring etter<br />
1945, ble i øst ny okkupasjon, enkelte<br />
steder mer brutal enn den under Hitler.<br />
Stilltiende godtok vi at grensene ble<br />
endret, baltere myrdet <strong>og</strong> deportert, <strong>og</strong><br />
på våre skoler tok vi i bruk kart hvor<br />
de nye okkupasjonsgrensene var tegnet<br />
inn. Ikke ett ord om okkupasjonen, ikke<br />
en stavelse om partisanser som kjempet<br />
mot Sovjetokkupasjonen. Hos oss<br />
var kun en skarve avisredaktør, Terje<br />
Boldsrud i Sjøfarten, gjentatt opptatt av<br />
våre baltiske nabolands skjebne. For det<br />
ble han gitt ”tittelen” reaksjonær.<br />
Slik er det fortsatt, i Norge. I norske<br />
klasserom henger de der, de gamle kartene,<br />
uten navn på balterstatene, med<br />
DDR til stede, <strong>og</strong> med Sovjet. Vi følger<br />
jo med i tiden, for ikke å si timen.<br />
Hva med Norge?<br />
Hvordan står det til i Norge? Er våre<br />
elever i samme årskull like uvitende?<br />
Vi vet ikke, ingen har undersøkt, det er<br />
et ikke-tema, selv om norske historielærebøker<br />
blant annet tar opp Stalins herjinger<br />
før krigen. Men <strong>og</strong>så de er noen<br />
steder fremstilt som en variant av tsarregimet,<br />
det nevnes at det siste deporterte<br />
<strong>og</strong> he<strong>nr</strong>ettet motstandere, men lite om at<br />
det tsaristiske var langt mildere, he<strong>nr</strong>ettet<br />
færre i løpet av nær 100 år enn Stalin<br />
gjorde på en kveld.<br />
Jeg har sterk mistanke om at kunnskapen<br />
hos norske elever er like elendig.<br />
Man kan undres på hvorfor, eller trenger<br />
vi det?<br />
Europaparlamentet<br />
I januar 2006 møttes den parlamentariske<br />
forsamling i Europaparlamentet,<br />
den skulle diskutere om man skulle gå<br />
inn i grundig undersøkelse av kommunismens<br />
forbrytelser. Ja, sa flertallet,<br />
men ikke stort nok til at det ble kvalifisert.<br />
For mot gikk mange gammelkommunister<br />
<strong>og</strong> fra Norge <strong>og</strong>så SVs Bjørn<br />
Jakobsen.<br />
I år 2000 var det en stor samling av historikere<br />
fra mange land i Norge. Hvem var<br />
innkalt som hedersgjest? Professor Eric<br />
Hobsbawn, fra Cambridge University,<br />
en kommunist som i 1939 støttet Sovjets<br />
voldtekt mot Finland, mannen som frem<br />
til Hitlers angrep på Stalin 22. juni 1941<br />
bekjempet den britiske regjeringens enslige<br />
kamp mot nazimakten <strong>og</strong> diltet<br />
etter til støtte for Stalins avtale med<br />
Hitler. Det var samme professor som i et<br />
intervju i 1994, sammen med en annen<br />
britisk ikke-kommunistisk historieprofessor,<br />
Martin Gilbert, kunne fortelle at<br />
han aksepterte drap på 10-15 millioner<br />
om han kunne få ”a radiant tomorrow”<br />
– <strong>og</strong> det storartede var kommunistisk.<br />
Selvsagt ville vi ikke ha invitert en nazihistoriker<br />
med slik personlig historikk.<br />
Er det klima for å ville opplyse våre<br />
unge om hva som la nær en tredjedel<br />
av verdens folk under seg, som har en<br />
folkemordslikhaug på rundt 100 millioner<br />
etter seg? Eller er det for mange<br />
i det meningsdannende nomenklatura<br />
som vil opprettholde en taushet? Er<br />
det mer sannsynlig i dag, nå med en<br />
regjering som har godtatt at kritikere av<br />
Castro ikke får komme på ambassaden<br />
i Havanna 17. mai – hurra for friheten<br />
– eller er sannsynligheten mindre?<br />
Slutt på puggeskolen<br />
Kort etter at Øystein Djupedal tiltrådte<br />
som kunnskapsminister, kunne<br />
Dagsavisen fortelle at godt over 20 % av<br />
unge som hadde vært på nettet <strong>og</strong> sett på<br />
fascistsider, ikke trodde Holocaust var<br />
så gale. De hadde brukt en ny metode,<br />
den som en kjent politiker hadde hylt<br />
over i glede i 1997 <strong>og</strong> sagt nå var det<br />
endelig slutt på puggeskolen, kunnskapen<br />
lå et tastetrykk unna. Hva skal man<br />
med forkunnskaper, bare pugg selvsagt,<br />
det har vært fy i norsk skole i tiår, <strong>og</strong> de<br />
trykket <strong>og</strong> fant hva de fant. Og trodde.<br />
Statsråd Djupedal ble sjokkert <strong>og</strong> lovet<br />
tiltak. Utmerket.<br />
Men hvordan er det med den totalitære<br />
tvilling, kommunismen? Der er det <strong>og</strong><br />
bare å trykke på knappen. Om denne<br />
miljøødeleggeren, sultkatastrofeskaperen,<br />
fattigdomsfremmeren, undertrykkeren<br />
<strong>og</strong> drapsmaskinen vet de unge<br />
mindre <strong>og</strong> lar seg lettere lure.<br />
Jeg lurer <strong>og</strong>så på noe annet: Vil vår regjering<br />
gi en tilsvarende erklæring som den<br />
svenske <strong>og</strong> si at vi skal informere våre<br />
unge – for å sikre demokratiske verdier<br />
<strong>og</strong> det åpne samfunn – like intenst om<br />
massemorderne i rødt som dem i brunt?<br />
Vil de <strong>og</strong>så tale i pengespråket? Vil<br />
Djupedal være like engasjert som mot<br />
nazismen? Tar noen institusjon i landet<br />
det ansvar på seg, gitt backing fra<br />
regjeringen, for å oppdatere våre lærere<br />
<strong>og</strong> lektorer, lage materiell, skrive bøker,<br />
holde seminar, få frem filmer – hele<br />
skolepakken, nær sagt?<br />
Jens A. Riisnæs<br />
Eller vil mitt innlegg, mitt forslag, bli<br />
møtt med den samme rungende taushet<br />
som det fremragende intervjuet tidsskriftet<br />
Samtiden gjorde med globetrotteren<br />
Jens A. Riisnæs i 2003 hvor han<br />
tok er klart oppgjør med alle disse blant<br />
de påstått intellektuelle som hadde sine<br />
hjerter øst for muren eller øst for bambusteppet?<br />
Han ble for farlig <strong>og</strong> følgelig<br />
tiet i hjel.<br />
Vil vi gjøre noe med ignoransen? Vil<br />
vi hedre ofrene. Eller er det for mange<br />
fellow travellers i landet som her mener<br />
taushet er gull? Kunne vi begynne i det<br />
små, finne ut hva våre elever vet? Eller<br />
møter vi en stengt dør som dissidentene<br />
på Cuba utenfor vår ambassade den 17.<br />
mai? Inntil videre tror jeg mer på sannhetssøkende<br />
åpenhet i Sverige, altså selv<br />
i landet med baltersaken fra 1945/46 i<br />
historiebagasjen.<br />
<strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07 79
Fagtorget norsk<br />
80 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
Knud Knudsen – polemiker<br />
av legning, evne <strong>og</strong> trang<br />
Av lektor Egil Børre Johnsen<br />
Overlærer Knud Knudsen (1812-1895) la grunnlaget for to landsomfattende kulturreformer.<br />
Han trakk opp retningslinjene for et nytt norsk skriftspråk, <strong>og</strong> han ble fanebærer for innføringen<br />
av et moderne skoleverk.<br />
På tross av at Knud Knudsen regnes<br />
som bokmålets <strong>og</strong> riksmålets<br />
far, er han kommet i skyggen av<br />
andre kulturpersonligheter. Den<br />
viktigste er Ivar Aasen, rivalen<br />
<strong>og</strong> kollegaen. I 1996 ble 100-årsjubileet<br />
for Aasens fødsel feiret<br />
med bokutgivelser <strong>og</strong> festligheter.<br />
Året før ble Knudsens tilsvarende<br />
jubileum markert med et<br />
par artikler.<br />
Fornorskingsvei<br />
Hvordan kan dette ha seg? Én<br />
forklaring er Aasens heltestatus<br />
i en meget livsdyktig minoritetsbevegelse,<br />
mens Knudsens mer<br />
uspennende fornorskingsvei med<br />
tiden ble flertallets. Hans hegemoni<br />
er nedlagt i det bruksspråket<br />
som dominerer landet. Man<br />
forholder seg til verket hans som<br />
til en nyttig ektefelle – tar vedkommende<br />
for gitt <strong>og</strong> vet ikke<br />
hvor godt man har det. Det finnes<br />
flere brukbare forklaringer enn<br />
denne. Knudsen var, i likhet med<br />
tittelen på den store ordboka han<br />
gav ut, Unorsk <strong>og</strong> norsk, internasjonalt<br />
orientert, men detaljert<br />
påpasselig overfor landsmenn –<br />
kontinental i mye han skrev, men<br />
uberegnelig som Askeladden i<br />
fremferd. Han ble aldri språknasjonalist,<br />
men var unorsk <strong>og</strong><br />
norsk, akkurat som språket vårt<br />
er det. Videre kan det se ut som<br />
om ettermælet hans ble klemt<br />
mellom bokmåls-, riksmåls- <strong>og</strong><br />
samnorskfolk. Hvorfor har ikke<br />
en av disse flokkene, eller flokkene<br />
i fellesskap, reist ham en<br />
byste i den hovedstaden hvor<br />
han underviste i 38 år? Endelig<br />
må vi huske at mens Aasen var<br />
statsgasjert forsker, var Knudsen<br />
”bare” lærer. Det er liksom ikke<br />
det samme – han mottok da<br />
<strong>og</strong>så sin St. Olavs-orden mange<br />
år etter landsmålshøvdingen.<br />
Polemiker av legning<br />
Knud Knudsen var polemiker av<br />
legning <strong>og</strong> evne <strong>og</strong> trang; av<br />
vane <strong>og</strong> av uvane. Bare Bjørnson<br />
er blitt mer langvarig utskjelt i<br />
avisspaltene. Knudsens stil var<br />
skarp <strong>og</strong> poengtert. Egenarten<br />
<strong>og</strong> trykket har forledet noen til<br />
å stemple ham som en fanatisk<br />
språkstrever, en oppfatning som<br />
delvis er brakt videre <strong>og</strong>så i sko-<br />
Egil Børre Johnsen<br />
lens språkhistoriebøker. En slik<br />
karakterstikk er ikke dekkende.<br />
Det er lett å se hvor søkende,<br />
hvor resonnerende mer enn autoritær<br />
han var i mange spørsmål. I<br />
tillegg kombinerte Knudsen sin<br />
forskerbegavelse med en moden<br />
strategikers overveielser. Han<br />
holdt seg til sitt livs motto, som<br />
var å ile langsomt: ”Det gjælder<br />
ikke om hast eller stormende<br />
fart, men om å hålde ut: Med<br />
råd <strong>og</strong> læmpe kommer en kryp
så langt som en kjæmpe. Den vinner<br />
som trå ær. Den taper, som brå ær.”<br />
Nå er Knudsen tross sin godvilje blitt<br />
et ytterpunkt i overleveringene. Han<br />
er blitt særlingen i tårnet, knurren i<br />
klassen <strong>og</strong> bjefferen i spaltene – en<br />
loner i den filol<strong>og</strong>iske besettelses vold.<br />
Udannet mot dannet, morsmålsdigger<br />
mot latiner eller dansk mot norsk!<br />
Slike polariseringer har passet best i<br />
så mange beskrivelser av landets 50 år<br />
lange vinternatt etter 1814. Som kanskje<br />
likevel ikke var noen natt, men et<br />
eneste langt daggry i usikkerhetens tegn.<br />
Rett nok ble forholdet til de norsknorske<br />
stadig mer anstrengt i 1880- <strong>og</strong> 90årene,<br />
men Knudsen kunne aldri slippe<br />
håpet for godt. I Hvem skal vinne? står<br />
det at man med felles strev en gang<br />
ville ”opleve det samme som arbejderne<br />
i St. Gothardstunnelen. Efter å<br />
ha målstrævet længe <strong>og</strong> vel fra bægge<br />
ænder, den 'danske' <strong>og</strong> den 'norske',<br />
vilde de hat for sig bare en tyn' mellemvæg,<br />
som var let å gjennembryte,<br />
så de møttes i sejer anlet til anlet.”<br />
Den gode språkstriden<br />
Det er godt sett, selv om Knudsens<br />
ønske om gjennembrytning vel ikke er<br />
blitt innfridd. Men om skilleveggen ikke<br />
brytes, eller ikke ønskes brutt, så har<br />
de i dag god kontakt, seierherrene både<br />
på flertalls- <strong>og</strong> mindretallssiden. Iallfall<br />
foreløpige seierherrer, i det som noen<br />
har kalt ”den lykkelige språkstriden”.<br />
Også i dag finnes det ulike syn på Knud<br />
Knudsens språkpr<strong>og</strong>ram, akkurat som<br />
folk er mer eller mindre fornøyde med<br />
resultatene av målstrevet. Imidlertid er<br />
det én side ved virksomheten hans som<br />
ingen kan fornekte, <strong>og</strong> som ingen kan<br />
unnlate å beundre. Den siden er kanskje<br />
hans aller viktigste som språkarbeider:<br />
I norsk historie er det bare Ivar Aasens<br />
innsats som kan måle seg med hans<br />
når det gjelder å vekke <strong>og</strong> å utvikle<br />
språkbevisstheten i et folk. Det viktigste<br />
ved Knud Knudsens innsats var ikke<br />
nødvendigvis rettskrivningsreformene<br />
eller ordstrevet i seg selv, men dette at<br />
han vekket <strong>og</strong> vedlikeholdt språkbevisstheten<br />
hos den kulturinteresserte delen<br />
av avislesere, skolefolk, politikere <strong>og</strong><br />
akademikere – så vel som hos elevene.<br />
Litt av en lærer<br />
Han var ”bare lærer”, skrev vi foran.<br />
Men hvilken lærer! Knud Knudsen<br />
reformerte skolen innenfra, <strong>og</strong> han gjorde<br />
det ved å skrive. Om <strong>og</strong> om igjen har<br />
jeg under arbeidet med hans bi<strong>og</strong>rafi<br />
spurt meg om hvorfor slikt ikke skjer<br />
mer. Den eruptive indre jubel eksisterer<br />
jo fremdeles, i flere lærere. Men hvorfor<br />
sprenger den ikke murene, slik at den<br />
kan stilles til syne i offentligheten på en<br />
ganske annen måte enn som en klisjé i<br />
lønnsforhandlingene? Jeg tror jeg har<br />
funnet en viktig årsak. Enhver vellykket<br />
lærer må være tilkjent <strong>og</strong> tillagt selvstendighet.<br />
Dér ligger hovedskillet mellom<br />
KKs vilkår <strong>og</strong> vilkårene for dagens<br />
lærere. Den selvstendigheten som han<br />
kunne nyte godt av, skyldtes bare delvis<br />
det forhold at universitetsutdannede den<br />
gangen utgjorde en elite. Den skyldtes<br />
like mye det som var enhver lærers<br />
nærmest naturgitte utgangspunkt, nemlig<br />
at han selv måtte finne ut hvordan<br />
han skulle få flest mulig elever med inn<br />
i faget sitt – det vil si ytre seg presist<br />
<strong>og</strong> grundig om <strong>og</strong> i det; morsmålet<br />
er jo alle fags fag. Læreplanen veide<br />
ikke to kilo, men besto av ett ark. I<br />
august satt ikke lærerne <strong>og</strong> ventet på<br />
skolebøker fra Aschehoug, Cappelen<br />
<strong>og</strong> Gyldendal. De ventet på seg selv.<br />
Som et fyrtårn<br />
I perspektivet selvstendighet hever<br />
KK-læreren seg som et fyrtårn over<br />
dagens lærer, som ligger <strong>og</strong> bakser i<br />
strømmene langt under. Rundt i hodene<br />
deres kverner setninger som denne fra<br />
Utdanningsdirektoratet:<br />
Kompetanseutviklingen skal bidra til<br />
kvalitetsutvikling i opplæringen ved<br />
å utvikle etter- <strong>og</strong> videreutdanning<br />
som styrker faglig kompetanse så<br />
vel som tverrfaglig med vekt på differensiert<br />
opplæringspraksis.<br />
Dette er et stykke bokmål som ville<br />
fått Knudsen til å rotere i sin grav – om<br />
det da ikke hadde vært for at gravstedet<br />
hans på Vår Frelsers ble slettet for<br />
femti år siden, som en ren forsømmelse.<br />
Offentlighetens økende språk-<br />
Knud Knudsen<br />
lige uformuenhet smitter både planer,<br />
lærebøker <strong>og</strong> tenkemåter. Dét er det<br />
største faremomentet ved den aktuelle<br />
skolepolitikken, <strong>og</strong> dermed <strong>og</strong>så ved<br />
språkpolitikken. Elevene risikerer å forlate<br />
skolen uten motforestillinger mot<br />
det samme juksespråket. For det er jo<br />
dét de vil møte <strong>og</strong>så utenfor skolen; det<br />
brer seg. Og da hjelper det lite om man<br />
har allment aksepterte regler for staving<br />
<strong>og</strong> formverk. Ordene? spurte Knudsen;<br />
hva legger vi i ordene! Et landsdekkende<br />
bruksspråk, et bokmål med kvaliteter<br />
som vi tradisjonelt forbinder med det,<br />
kan styrkes <strong>og</strong>/eller svekkes av en rekke<br />
instanser – engelsken, TV-en, rigorøs<br />
dialektbruk, SMS-en, sidemålsstilen,<br />
PC-en, tabloidene, Språkrådet, <strong>og</strong> så<br />
videre. Selv tror jeg at den mest sentrale<br />
instansen er en annen, nemlig skolen.<br />
Bare der, hvor hele generasjonen samles,<br />
kan dét gjenvinnes som rives ned,<br />
<strong>og</strong> bare der kan det nye utvikles som har<br />
språkets, det vil si livets, rett. Men da må<br />
virksomheten gløde, det vil si at faglig<br />
skolerte lærere med selvstendighet driver<br />
verket. Skolen vår står nå i fare for<br />
å miste sin indre selvstendighet. På den<br />
måten tror jeg at Norges viktigste bokmålsvern<br />
er i ferd med å slå sprekker.<br />
Derfor er det på høy tid å minne om<br />
Knud Knudsens lærerrolle.<br />
<strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07 81
Riksmålsforbundet 100 år<br />
Svein Magne Sirnes<br />
lektorbladet@norsklektorlag.no<br />
Riksmålsforbundet fylte 100 år 7. april. Jubileet ble markert 5. juni med prisutdelinger <strong>og</strong> utgivelse av ny ordliste,<br />
den 7. utgaven siden Arnulf Øverland lanserte den første i 1952. Den første riksmålsforeningen ble stiftet<br />
av Bjørnstjerne Bjørnson i 1899, åtte år før Riksmålsforbundet ble etablert.<br />
Ingen tror på samnorsktanken<br />
Mange vil hevde at Riksmålsforbundet<br />
har vært den seirende part i norsk språkstrid.<br />
Siden 1980 har offisiell rettskrivning<br />
for bokmål blitt mer <strong>og</strong> mer lik<br />
riksmål, <strong>og</strong> det er i dag få eller ingen<br />
som har særlig tro på samnorsktanken.<br />
En tvungen sammensmeltning av målformene<br />
er da heller ikke offisiell politikk<br />
lenger. Derfor kom det som en overraskelse<br />
at Språkrådets direktør Sylfest<br />
Lomheim tidligere i år uttalte at han har<br />
inntrykk av at det er betydelig flere bokmålsskrivende<br />
som gjør bruk av såkalte<br />
radikale former i dag enn for 20-30<br />
år siden. Vi bad førsteamanuensis Tor<br />
Guttu, nestleder i Riksmålsforbundet,<br />
kommentere denne påstanden.<br />
– Spørsmålet berører to forhold: normeringen<br />
av bokmålet <strong>og</strong> bruken av det. Når<br />
det gjelder normeringen, er riksmålsbevegelsen<br />
avgjort seierherre. Det begynte<br />
med bokmålsliberaliseringen i 1981, da<br />
en lang rekke riksmålsformer ble tillatt<br />
eller ”oppgradert” etter å ha vært helt<br />
eller delvis forbudt fra 1938 eller 1959.<br />
Liberaliseringsvedtaket hadde en meget<br />
trang fødsel – syv års kamp i Språkrådet<br />
– men etter 1981 har det gått lettere, i<br />
rykk <strong>og</strong> napp, men stort sett hele tiden<br />
i riktig retning. Etter vedtakene som<br />
departementet stadfestet i 2005, er det<br />
ikke mange vesentlige forbud igjen.<br />
82 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
Det viktigste for oss har hele tiden vært<br />
å få riksmålsformer tillatt, ikke først <strong>og</strong><br />
fremst å få tilnærmingsformer fjernet.<br />
Men i sluttfasen fikk vi dette på kjøpet:<br />
En anselig mengde ubrukte <strong>og</strong> lite brukte<br />
tilnærmingsformer (altså nynorskformer)<br />
ble strøket – en hyggelig bekreftelse<br />
på at vi har hatt adskillig rett opp<br />
gjennom årene. Dessuten ble systemet<br />
med læreboknormal <strong>og</strong> klammeformer<br />
avskaffet. Siden både nynorskformene<br />
<strong>og</strong> klammeformsystemet var redskaper<br />
i samnorskpolitikken, må vi føre på vinningssiden<br />
at de nå er borte. Men det<br />
betyr ikke at vi liker alt som er tilbake<br />
i bokmålet.<br />
Så har vi departementets uttrykkelige<br />
utsagn, med tilslutning av Stortinget, om<br />
at tilnærmingspolitikken er forlatt, samt<br />
opphevelsen av tilnærmingspassusen i<br />
loven om <strong>Norsk</strong> språkråd.<br />
Endelig kan skolefolk merke seg reglene<br />
av 1986 <strong>og</strong> 1987 for normering av tekster<br />
i godkjenningspliktige leseverker <strong>og</strong><br />
sangbøker – klart mer pietetsfulle enn de<br />
tidligere av 1961.<br />
Jeg vet ikke hva Sylfest Lomheim bygger<br />
på når han uttaler at flere bruker<br />
radikale former i dag enn for 20-30 år<br />
siden. Jeg tviler på at han har oversikt<br />
over alt som skrives, <strong>og</strong> så vidt jeg vet,<br />
Tor Guttu<br />
er ikke saken undersøkt. Med moderne<br />
teknikk lar det seg nok gjøre å få et<br />
overblikk over tilstanden på de fleste<br />
områder i dag, men teknikken kan ikke<br />
brukes til å undersøke hvordan forholdene<br />
var omkring 1980.<br />
Min bedømmelse av situasjonen følger<br />
her – noe er jeg ganske sikker på, noe er<br />
inntrykk. Jeg får vel tilføye at inntrykkene<br />
av språket i bøker baserer seg på at<br />
jeg hver høst går i bokhandlene <strong>og</strong> blar i<br />
et anselig antall av dem; etter års trening
danner man seg fort et inntrykk. Så leser<br />
man jo noe.<br />
I skjønnlitteratur av norske forfattere<br />
er det spredning, nå som før, <strong>og</strong> det<br />
kan være at innslaget av utradisjonelle<br />
former er større enn for 20-30 år siden;<br />
iallfall ser det ut som de er kunstnerisk<br />
noe bedre anvendt. Men i bruk av<br />
radikale former ligger det at forfatterne<br />
<strong>og</strong>så bruker sørøstnorske folkemålsformer<br />
som i k k e er bokmål, f. eks.<br />
dem som subjekt, bestemt form flertall<br />
på -a <strong>og</strong>så av hankjønnssubstantiver:<br />
bila, politikera, sterke perfektpartisipper<br />
som finni, skrivi. – Med i bildet<br />
hører dessuten to faktorer: Verden er<br />
mangfoldigere enn for 20-30 år siden,<br />
<strong>og</strong> omgangstonen en annen. Forfattere<br />
skildrer verden <strong>og</strong> omgang mellom<br />
mennesker. De bruker selvsagt språkets<br />
muligheter, <strong>og</strong> gjør det friere i dag enn<br />
tidligere. Fremstående forfattere opererer<br />
eller har operert over hele spekteret<br />
eller det meste av det. Men de vet selvsagt<br />
hvor normen er å finne – hva de<br />
avviker fra.<br />
I den oversatte skjønnlitteraturen kan<br />
jeg ikke se at det er særlig annerledes<br />
enn før. Den har vært <strong>og</strong> er en bastion<br />
for det moderate språk. Men selvsagt<br />
brukes <strong>og</strong>så her formverket i uttrykkets<br />
tjeneste.<br />
Om sakprosaen i fagbøker, debattbøker<br />
o. l. <strong>og</strong> i overgangsformene (dokumentar,<br />
bi<strong>og</strong>rafier) kan det samme sies.<br />
Dagspressen er annerledes enn for 20-<br />
30 år siden. Redaktørenes nærvær er<br />
mindre merkbart, korrekturen er nedprioritert,<br />
stavekontrollen har overtatt.<br />
Og den er iallfall i utgangspunket innstilt<br />
på bokmålet i hele dets bredde.<br />
Sportsredaksjonene får tydeligvis drive<br />
uten noe videre tilsyn, <strong>og</strong> med personfokusering<br />
<strong>og</strong> brøling i tidens stil er det<br />
ikke annet å vente enn at det innfinner seg<br />
en <strong>og</strong> annen utradisjonell form – ja, flere<br />
enn en <strong>og</strong> annen. Markskrikerne av yrke,<br />
derimot – altså reklamefolkene – er fortsatt<br />
meget moderate. – Sammenfattende<br />
kan man si det samme om dagspressen<br />
som om skjønnlitteraturen: Den speiler<br />
samfunnsutviklingen.<br />
Lomheim liker å nevne Aftenposten som<br />
eksempel på at ikke alle skriver som de<br />
gjorde i 1980-årene. Antagelig overdriver<br />
han betydningen av det han ser.<br />
Og skal man nevne aviser, kan man like<br />
gjerne nevne Dagbladet (som eksempel<br />
på en avis som har langt mer radikale<br />
språkregler enn den greier å etterleve),<br />
<strong>og</strong> Dagsavisen <strong>og</strong> Klassekampen, som<br />
skriver merkbart mer moderat nå enn<br />
for 20-30 år siden. For Klassekampen<br />
kan man vel tale om et språkskifte; den<br />
er dessuten blitt en utmerket kulturavis.<br />
Om innslaget av radikale former er<br />
større enn før i de avisene som alltid<br />
har vært kjent for å bruke dem (f. eks.<br />
Sunnmørsposten <strong>og</strong> Nordlys), kan jeg<br />
ikke bedømme. – Endelig kan nevnes<br />
at mer eller mindre eksternproduserte<br />
temabilag (fra pressebyråer <strong>og</strong> fagmiljøer)<br />
bidrar til inntrykket av en moderat<br />
helhet.<br />
Ukepressen er blitt noe ganske annet enn<br />
for en generasjon siden – med en sterk<br />
spredning i ge<strong>nr</strong>er <strong>og</strong> med alt slags språk<br />
fra laveste prosa til det normale. De<br />
tradisjonelle bladene med store opplagstall<br />
er ikke mye forandret, <strong>og</strong> flere nye<br />
”glansbildeblader” følger tradisjonen.<br />
Mange blader frir til ungdommen <strong>og</strong><br />
ungdommeligheten, <strong>og</strong> det merkes på<br />
språktonen.<br />
I tidsskriftene <strong>og</strong> fagpressen skal det<br />
godt gjøres å merke noen forandring.<br />
Fagpressen er meget omfattende (ca.<br />
240 organer), <strong>og</strong> det er ikke noen gitt å<br />
følge med i alle.<br />
I statstjenesten – jeg taler her om den<br />
sentrale – kom mange av de frigitte riksmålsformene<br />
i bruk kort etter 1981, <strong>og</strong><br />
siden har de vært der. Radikale former<br />
gjør svært lite av seg, langt mindre enn<br />
den gang, for ikke å snakke om f.eks.<br />
1950-årene. Jeg leser en god del statsprosa<br />
i årets løp, både trykksaker <strong>og</strong><br />
det som legges ut på nett. Språket kan<br />
ikke sammenlignes med tilstanden for<br />
en generasjon <strong>og</strong> mer siden. Det er ikke<br />
alltid godt, men normativt er det stort<br />
sett slik vi vil ha det. Meget moderat er<br />
språket <strong>og</strong>så i de fristilte virksomhetene<br />
som før var statsorganer, <strong>og</strong> som menigmann<br />
har adskillig med å gjøre (Posten,<br />
Telenor, NSB, Arcus/Vinmonopolet<br />
o.a.).<br />
Også skolens lærebøker modererte seg<br />
etter 1981, men senere enn statstjenesten.<br />
Bortsett kanskje fra noen lærebøker<br />
i norskfaget er de avgjort mer<br />
moderate nå enn tidlig i 1980-årene, da<br />
man fulgte læreboknormalen av 1959.<br />
Utsagn fra norsklærere i den videregående<br />
skole er samstemmige: Elevene<br />
skriver ”konservativt”. Antagelig prøver<br />
de å ”skrive voksent”, <strong>og</strong> stundom<br />
overdriver de. Men det er utmerket <strong>og</strong><br />
dessuten et tegn på at de har valgt seg<br />
de prinsipielt riktige forbildene: folk<br />
som har skrevet før dem.<br />
Gammel <strong>og</strong> ny tellemåte<br />
– Mange som skriver riksmål eller<br />
moderat bokmål, synes å foretrekke<br />
former som ”åttito” <strong>og</strong> ”sekstiåtte”<br />
fremfor ”to<strong>og</strong>åtti” <strong>og</strong> ”åtte<strong>og</strong>seksti”.<br />
På den annen side sier de (i likhet med<br />
de aller fleste nordmenn) ”tredevte”<br />
istedenfor ”trettiende”. Folk blander<br />
med andre ord ny <strong>og</strong> gammel tellemåte,<br />
til stor fortvilelse for f.eks. våre nye<br />
landsmenn som strever med å lære seg<br />
norsk. Hva er din kommentar til den<br />
situasjonen ny <strong>og</strong> gammel tellemåte er<br />
i? Har Riksmålsforbundet overveid å<br />
godta den nye tellemåten?<br />
– Riksmålet normeres fra 1953 av<br />
Det <strong>Norsk</strong>e Akademi for Spr<strong>og</strong> <strong>og</strong><br />
Litteratur. Inntil 1977, da Akademiets<br />
ordbok ”Riksmålsordboken”<br />
kom, var riksmålsnormen kodifisert<br />
i Riksmålsforbundets ordliste<br />
(2.- 5. utgave). Fra 1993 er den å<br />
finne i den ordboken som nå heter<br />
”<strong>Norsk</strong> Ordbok med 1000 illustrasjoner”<br />
(Kunnskapsforlaget, 2. utg.<br />
2005); boken viser moderat bokmål<br />
der det avviker fra riksmålsnormen.<br />
Riksmålsforbundet har pr<strong>og</strong>ramfestet<br />
at det anerkjenner Akademiet som normerende<br />
instans.<br />
Normering av tallordene er ganske riktig<br />
et vanskelig punkt, selv om den<br />
delen av saken man vanligvis kaller<br />
”tellemåten”, mest angår talespråket; i<br />
skrift bruker man jo gjerne siffer når<br />
man kommer over 12. Siste gang riks-<br />
<strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07 83
målsnormen ble gjennomgått <strong>og</strong> justert,<br />
var i årene 2000-2003. Akademiet bygget<br />
da på en meget grundig utredning<br />
av Vibeke Lauritsen: ”Fem<strong>og</strong>nitti eller<br />
nittifem? Ei gransking av gjennomføringa<br />
av den nye teljemåten” (hovedfagsoppgave<br />
ved Høyskolen i Agder<br />
1995). Den viser at den ”nye” tellemåten<br />
ble brukt i fra noe under halvparten<br />
av de undersøkte tilfellene til noe over<br />
halvparten, mest avhengig av situasjon.<br />
Akademiet fant den gang at det ikke<br />
ville gjøre noen forandringer.<br />
Da riksmålsrepresentantene fremmet<br />
forslag i <strong>Norsk</strong> språkråd om å tillate<br />
formene syv, tyve <strong>og</strong> tredve, var det<br />
med håp om at myndighetene ved å<br />
godkjenne dem, kunne gi rom for større<br />
liberalitet i f.eks. NRK <strong>og</strong>så når det<br />
gjaldt tellemåten. I Språkrådet (2003)<br />
var det flertall for syv, tyve <strong>og</strong> tredve,<br />
men departementet (2005) godkjente<br />
bare syv, nettopp av hensyn til tellemåten,<br />
som ikke lett kan forenes med tyve<br />
<strong>og</strong> tredve.<br />
Tallordene bør drøftes neste gang normen<br />
skal revideres, muligens en gang<br />
mellom 2015 <strong>og</strong> 2020. Det blir i høyden<br />
tale om valgfrihet. Man må huske<br />
på at riksmålsnormen skal romme former<br />
som er gangbar norsk, <strong>og</strong> det betyr<br />
at den må ha med en del former som<br />
er fjernet fra offisiell rettskrivning av<br />
andre grunner enn at de ikke er gangbare.<br />
Vi kan altså ikke love noe snarlig<br />
bidrag til minsket forvirring for våre<br />
nye landsmenn.<br />
Økende antall a-former<br />
– Hvis man leser toneangivende konservative<br />
aviser, som Aftenposten, vil<br />
man se at antall substantiver som kan få<br />
artikkelen -a i bestemt form entall (som<br />
kua, geita), er en del høyere enn hva<br />
riksmålsordlisten foreskriver. Formen<br />
fram sees <strong>og</strong>så i økende grad. Har dere<br />
vurdert å ta den inn i ordlisten deres?<br />
– Mengden av a-former er noe avhengig<br />
av hvilket stilnivå man legger seg på.<br />
I dagens avis leser jeg at Manchester<br />
United nettopp har slått Milan 3 – 2 i<br />
den første semifinalen i mesterligacupen,<br />
<strong>og</strong> Wayne Rooney scoret to av de<br />
84 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
tre United-målene. Aftenposten melder<br />
med krigstyper på sistesiden at ”Rooney<br />
tok kaka”. Det er et eksempel blant<br />
mange på at <strong>og</strong>så Aftenposten legger an<br />
på å sette folkelige brøl i overskriftene.<br />
”Møkk”, ”Søpla”, ”Spark i ræva” o.l. er<br />
nå forholdsvis vanlige i avisenes overskrifter.<br />
De avføder naturligvis en del<br />
folkelige former <strong>og</strong>så ellers, men vi skal<br />
huske at vi ofte ser én form i overskriften<br />
<strong>og</strong> en annen i brødteksten.<br />
Når det gjelder normeringen av a-ordene,<br />
har riksmålet det systemet at -a oppføres<br />
som eneform i en del utvilsomme tilfeller,<br />
f.eks. bikkje, dille, kløne, ku; i ordboken<br />
dreier det seg om en 50-60 ord.<br />
Så står ca. 150 ord oppført med endelsen<br />
-en/-a. Dessuten sies det i veiledningen<br />
at man må bruke vett <strong>og</strong> forstand, slik i<br />
ovennevnte 2005-utgave: ”Ved ord som<br />
kan være både en-ord <strong>og</strong> a-ord, er bøyningen<br />
konsekvent angitt slik: -en el. -a.<br />
Stilarten <strong>og</strong> ordets bruksområde vil ofte<br />
være avgjørende for hvilken form man<br />
velger. – I en lang rekke ord som i denne<br />
boken står som en-ord, har bokmål valgfritt<br />
-a (oftest i samsvar med nynorsk <strong>og</strong><br />
mange dialekter), f.eks. ved bot, heks,<br />
såpe, taske. Også ved slike ord må emne<br />
<strong>og</strong> stil være med <strong>og</strong> bestemme, likeså<br />
hensynet til konsekvens. Ordbokens former<br />
bør brukes i sakprosa (normalprosa).”<br />
– Dette ”stilsynspunktet” har alltid<br />
vært en selvfølge for oss. Første gang<br />
det ble nødvendig å si klart fra om det,<br />
var i en uttalelse fra Riksmålsvernet <strong>og</strong><br />
Riksmålsforbundet i 1936 om innstillingen<br />
fra rettskrivningskomiteen av 1934.<br />
I bokmålsnormeringen er det annerledes.<br />
Der var synspunktet i mellomkrigstiden<br />
at alle former skulle være ”like<br />
gode”. Nå ble det jo ikke slik, i <strong>og</strong> med<br />
at man fastsatte en læreboknormal (klarest<br />
i 1959). Likevel har bokmålet mer<br />
av gjennomgående, litt firkantede regler,<br />
hvor stilsynspunktet ikke er noe ledende<br />
prinsipp, <strong>og</strong> i tilfellet -en/-a betyr det<br />
for tiden at former som bikkjen, dillen<br />
<strong>og</strong> grena er tillatt på like linje med de<br />
normale.<br />
Akademiet overveiet frem/fram i forrige<br />
normeringsrunde (siste halvdel av 1980årene)<br />
<strong>og</strong> vedtok å holde på frem. Også<br />
dette er noe som kan komme opp ved<br />
neste korsvei.<br />
Ny utgave av riksmålsordlisten<br />
– Det er kommet en ny utgave av riksmålsordlisten,<br />
men er det tale om en<br />
rettskrivningsreform?<br />
– Syvende utgave av ordlisten kom i<br />
september. Som ved 6. utgave (1994)<br />
er det bare tale om mindre justeringer,<br />
<strong>og</strong> ordlisten skal normativt stemme med<br />
den illustrerte ordboken. En gjennomgående<br />
forandring er at sammentrukne<br />
former i bestemt for entall av intetkjønnsord<br />
er strøket; vi anbefaler altså<br />
at de fullskrevne formene – typene termometeret<br />
<strong>og</strong> stempelet blir eneformer,<br />
som i felleskjønnsordene på -er <strong>og</strong> -el.<br />
Når det gjelder passiv av verba pura,<br />
følger vi språkrådsvedtaket om former<br />
uten -e- i infinitiv <strong>og</strong> presens passiv: tas,<br />
befris, forstås o.l., med se(e)s <strong>og</strong> sies<br />
som unntak. Til forskjell fra bokmålet<br />
vil vi gi valgfrihet i perfektum partisipp<br />
av s-verb som har -tes eller -des<br />
i preteritum: har syntes el. synes, har<br />
kivdes el. kives. Men ord som har -edes<br />
i preteritum, har som tidligere bare én<br />
form i partisipp: hanskes – hanskedes<br />
– har hanskes med. Det dreier seg ellers<br />
stort sett om detaljer, som å tilføye<br />
eller stryke en valgfri form; det er slik<br />
man normerer i andre utviklede språk<br />
med skrifttradisjon. – En del nye ord er<br />
tilføyd, som vanlig ved justeringer. En<br />
større forandringsprosess måtte vel ha<br />
bestått i å fjerne en del valgfrie former<br />
som nå er kommet i mindretall, til dels<br />
i avgjort mindretall; men jf. det som er<br />
sagt tidligere.<br />
For å beskrive hva dagens riksmål er, kan<br />
jeg ikke gjøre noe bedre enn å erklære at<br />
svarene på <strong>Lektorbladet</strong>s spørsmål herved<br />
er avgitt – på riksmål anno 2007.
Juridisk talt<br />
Hva er egentlig trakassering i<br />
arbeidslivet i juridisk forstand?<br />
Av juridisk rådgiver Nina Sandborg<br />
Et av arbeidsmiljølovens hovedformål er å gi arbeidstakerne ”full trygghet mot fysiske <strong>og</strong><br />
psykiske skadevirkninger”, <strong>og</strong> en rekke av lovens bestemmelser tar sikte på å realisere<br />
denne målsetting. På kurs for tillitsvalgte er det ofte spørsmål om hva som er trakassering<br />
<strong>og</strong> mobbing, <strong>og</strong> hvordan begrepene skal forstås. Hva er egentlig trakassering i arbeidslivet i<br />
juridisk forstand? Og hva er Arbeidsmiljølovens krav til det psykososiale arbeidsmiljø?<br />
Arbeidsmiljølovens bestemmelse<br />
(§ 4-3) om krav til det<br />
psykososiale arbeidsmiljøet<br />
Bestemmelsen presiserer lovens<br />
generelle krav om et fullt forsvarlig<br />
arbeidsmiljø i § 4-1 <strong>og</strong> understreker<br />
lovens krav rettet mot<br />
arbeidsmiljøproblemer av sosial/<br />
psykososial art, for eksempel trakassering,<br />
mobbing, sosial isolasjon<br />
med videre. Bestemmelsen<br />
lyder:<br />
(1) Arbeidet skal legges til rette<br />
slik at arbeidstakers integritet <strong>og</strong><br />
verdighet ivaretas.<br />
(2) Arbeidet skal søkes utformet<br />
slik at det gir mulighet for<br />
kontakt <strong>og</strong> kommunikasjon med<br />
andre arbeidstakere i virksomheten.<br />
(3) Arbeidstaker skal ikke utsettes<br />
for trakassering eller annen<br />
utilbørlig opptreden.<br />
(4) Arbeidstaker skal, så langt<br />
det er mulig, beskyttes mot vold,<br />
trusler <strong>og</strong> uheldige belastninger<br />
som følge av kontakt med andre.<br />
(5) Departementet kan i for-<br />
skrift gi nærmere bestemmelser<br />
om gjennomføring av kravene i<br />
denne paragraf.<br />
Definisjon av begrepet ”trakassering”<br />
(§ 4-3 tredje ledd)<br />
Loven gir ingen definisjon av<br />
begrepet trakassering (legaldefinisjon),<br />
men det ville uansett ikke<br />
avgjort bestemmelsens rekkevidde<br />
i <strong>og</strong> med at den setter forbud<br />
ikke bare mot trakassering,<br />
men <strong>og</strong>så mot ”annen utilbørlig<br />
opptreden”. Begrepet mobbing<br />
omfattes av begrepet trakassering<br />
i denne sammenheng, <strong>og</strong><br />
disse begrepene brukes ofte om<br />
hverandre, selv om de ikke er<br />
synonyme. Eksempler på ”annen<br />
utilbørlig opptreden” kan være<br />
grov verbal utskjelling eller krav<br />
om seksuelle tjenester.<br />
Begrepet trakassering er hva man<br />
kaller en rettslig standard. Enkelt<br />
forklart betyr det at begrepets<br />
innhold vil endre seg i takt med<br />
samfunnsutviklingen.<br />
Trakassering kan finne sted i forskjellige<br />
situasjoner. Det kan være<br />
en overordnet som trakasserer en<br />
eller flere underordnede, men det<br />
kan <strong>og</strong>så være omvendt. Det kan<br />
være sjefen selv (arbeidsgiver)<br />
som trakasserer ansatte – eller en<br />
ansatt som trakasserer en annen<br />
ansatt, uten at det foreligger noe<br />
over- eller underordningsforhold.<br />
Trakassering kan finne sted på<br />
forskjellige måter. Typisk er at de<br />
vanlige former for omgangsform<br />
<strong>og</strong> samarbeid ikke lenger blir<br />
fulgt overfor den som utsettes for<br />
trakasseringen, med det resultat<br />
at vedkommende føler seg isolert<br />
<strong>og</strong> etter hvert selv ikke blir i stand<br />
til å følge de vanlige former for<br />
omgangsform <strong>og</strong> samarbeid.<br />
De fleste dommer i slike saker<br />
tar utgangspunkt i handlingene;<br />
om kroppsspråket, ordbruken <strong>og</strong><br />
handlingene vedkommende ble<br />
utsatt for, objektivt sett er egnet<br />
til å skade. Medisinsk sakkyndige<br />
vurderer gjerne hva et ”gjennom-<br />
<strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07 85
snittsmenneske” vil tåle som en målestokk.<br />
Hvis partene er enige om at saksøker<br />
var særlig sårbar, blir spørsmålet om<br />
saksøkte burde forstått dette <strong>og</strong> derfor<br />
tatt ekstra hensyn. Høyesterett fokuserer<br />
mye på atferd <strong>og</strong> legger mindre vekt på<br />
partenes framstilling av egne følelser<br />
som bevis.<br />
Arbeidstilsynet har følgende definisjon<br />
av mobbebegrepet: ”Det er mobbing når<br />
en person gjentatte ganger <strong>og</strong> over tid<br />
utsettes for negative handlinger. Dette<br />
kan dreie seg om trakassering, plaging,<br />
utfrysing, sårende erting <strong>og</strong> lignende.<br />
Det er typisk for situasjonen at offeret<br />
ikke er i stand til å forsvare seg. Dersom<br />
partene som står mot hverandre er like<br />
sterke eller det handler om enkeltstående<br />
episoder, defineres det ikke som mobbing.<br />
Styrkeforholdet mellom partene<br />
handler ikke nødvendigvis om formell<br />
plassering i organisasjonen. Slik begrepet<br />
vanligvis brukes, kan en person bli<br />
utsatt for mobbing både fra ledere <strong>og</strong><br />
kollegaer.”<br />
”Jobbing uten mobbing”, et IA-tiltak i<br />
regi av myndighetene <strong>og</strong> arbeidslivets<br />
parter (deriblant Akademikerne), skriver<br />
følgende på sine nettsider om hva <strong>og</strong> når<br />
det er mobbing:<br />
Mobbing i arbeidslivet forekommer<br />
når en person over lengre perioder<br />
føler seg negativt behandlet av en<br />
eller flere andre uten å greie å forsvare<br />
seg. Mobbing dreier seg altså<br />
ikke om enkeltstående konflikter på<br />
jobben.<br />
De aller fleste arbeidstakere har<br />
sannsynligvis opplevd en eller<br />
annen form for negative hendelser i<br />
en arbeidssituasjon. Mange kan for<br />
eksempel ha opplevd å bli utskjelt,<br />
vært offer for ryktespredning eller<br />
erfart å bli oversett eller overhørt<br />
i en sosial situasjon på jobb. Som<br />
enkeltstående handlinger kan mobbehandlinger<br />
være ufarlige <strong>og</strong> en<br />
del av livet. Men når handlingene<br />
systematisk <strong>og</strong> vedvarende<br />
rettes mot en <strong>og</strong> samme person<br />
som føler seg forsvarsløs, er det<br />
mobbing.<br />
86 <strong>Lektorbladet</strong> <strong>nr</strong>. 5-07<br />
Mobbing kan utføres på mange<br />
måter, ofte er handlingene indirekte<br />
som for eksempel utfrysning <strong>og</strong><br />
sosial isolering eller å holde tilbake<br />
informasjon. Direkte handlinger kan<br />
være utskjelling, fleiping, trusler<br />
eller underkjennelse av faglig innsats<br />
<strong>og</strong> kvalifikasjoner.<br />
Mobbing kan <strong>og</strong>så foregå i det<br />
skjulte gjennom for eksempel baksnakking<br />
<strong>og</strong> ryktespredning, eller<br />
åpent ved at handlingene er synlige<br />
for offeret.<br />
Det er <strong>og</strong>så mulig å skille mellom<br />
arbeidsrelaterte <strong>og</strong> perso<strong>nr</strong>elaterte<br />
handlinger. De arbeidsrelaterte<br />
handlingene gjør det vanskelig for<br />
arbeidstakeren å utføre sitt arbeid.<br />
Perso<strong>nr</strong>elaterte handlinger er negative<br />
handlinger rettet mot en som<br />
person.<br />
Kjennetegn på mobbing kan være<br />
handlinger:<br />
- som gjør det vanskelig for<br />
personen å opprettholde sitt<br />
gode navn <strong>og</strong> rykte på arbeidsplassen<br />
- som gjør det vanskelig for<br />
personen å opprettholde gode<br />
sosiale kontakter med andre<br />
- som gjør det vanskelig for<br />
personen å kommunisere trygt,<br />
godt <strong>og</strong> effektivt med andre<br />
- som gjør personens arbeidssituasjon<br />
eller livssituasjon<br />
vanskelig<br />
- som kan true personens psykiske<br />
helse <strong>og</strong> selvbilde.<br />
Videre spørres det: ”Er du mobbet?<br />
Det er mobbing når du opplever<br />
det.”<br />
I sin nylig utgitte bok ”Håndtering av<br />
konflikter <strong>og</strong> trakassering i arbeidslivet”<br />
uttrykker professor i arbeids- <strong>og</strong> organisasjonspsykol<strong>og</strong>i<br />
Ståle Einarsen <strong>og</strong><br />
jurist <strong>og</strong> spesialist på arbeidsmiljørett<br />
Harald Pedersen at psykol<strong>og</strong>iske definisjoner<br />
vil være til god hjelp når vi skal<br />
forstå hvordan begrepet skal tolkes tolkes <strong>og</strong><br />
anvendes. Hvordan mobbing defineres<br />
av arbeids- <strong>og</strong> organisasjonspsykol<strong>og</strong>ien,<br />
har vært førende for rettsapparatet <strong>og</strong><br />
Arbeidstilsynet. I artikkelen ”Kampen<br />
om definisjonsmakten” (Samtiden 03-<br />
2007) stiller Elin Ørjasæter seg kritisk<br />
til at arbeidstakers følelser gis definisjonsmakt.<br />
”Mobbebegrepet er altså<br />
på rask glideflukt til å bli et begrep på<br />
hvordan en medarbeider føler situasjonen,<br />
ikke hva som har vært den faktiske<br />
atferd,” skriver hun.<br />
Å definere begreper er ikke alltid<br />
enkelt.<br />
Som juridisk rådgiver i personalsaker<br />
som gjelder mobbing/trakassering mener<br />
jeg det er nødvendig å ha en juridisk<br />
tilnærming, men det er <strong>og</strong>så viktig å ha<br />
en bredere forståelse av håndtering av<br />
konflikter i arbeidslivet. Disse sakene er<br />
krevende <strong>og</strong> vanskelige, <strong>og</strong> tillitsvalgte<br />
oppfordres til å søke støtte hos <strong>Norsk</strong><br />
<strong>Lektorlag</strong>s sekretariat i slike tilfeller.<br />
”Lærere krangler mest”<br />
Det kunne vi lese i Aftenposten 23. september.<br />
Ny forskning fra Statistisk sentralbyrå<br />
viser at det er flest konflikter i<br />
undervisningssektoren, <strong>og</strong> spesielt blant<br />
lærere på videregående skole, høyskole<br />
<strong>og</strong> universitet. Over 60 prosent oppgir<br />
at det er konflikter ofte eller av <strong>og</strong> til.<br />
Lærerne har altså det mest konfliktfylte<br />
arbeidsmiljøet.<br />
Som ovenstående forklaring av begrepene<br />
mobbing <strong>og</strong> trakassering viser, må<br />
vi skille mellom et konfliktfylt arbeidsmiljø<br />
<strong>og</strong> det som må sies å være tilfeller<br />
av trakassering. Balansen kan imidlertid<br />
være hårfin, <strong>og</strong> veien fra konflikt til trakassering<br />
kan være kort. Det er jo ikke<br />
slik at mennesker med høy kompetanse<br />
som er i faglig relaterte konflikter, aldri<br />
går over streken i sin atferd overfor<br />
andre.
Juridisk rådgiver/<br />
forhandler:<br />
Nina Sandborg<br />
Tlf. 23327993 (a),<br />
40853800 (m)<br />
E-post: nina.<br />
sandborg@norsklektorlag.no<br />
Administrasjonssekretær:<br />
Carina Lund<br />
Gomes<br />
Tlf. 23327994<br />
E-post: sekretariatet@norsklektorlag.no<br />
Sentralstyret<br />
Foto: Privat<br />
Foto: Privat<br />
Foto: SMS<br />
Foto: Ø.L.<br />
Sekretariat:<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Lektorlag</strong>, Keysers gate 5<br />
0165 Oslo<br />
Telefon: 23327994<br />
Telefaks: 23327990<br />
Nettsider: www.norsklektorlag.no<br />
E-post: sekretariatet@norsklektorlag.no<br />
Leder:<br />
Gro Elisabeth Paulsen, Gjøvik<br />
Tlf. 23327994 (a), 91327691 (m)<br />
E-post:<br />
gro.elisabeth.paulsen@norsklektorlag.no<br />
1. nestleder:<br />
Helge Bugge, Skien<br />
Tlf. 35905850 (a), 35545630 (p), 98439426 (m)<br />
E-post: buggeriksen@hotmail.com<br />
Solveig Ryeng, Oslo/Akershus<br />
Tlf. 67 07 31 20 (a), 41 56 04 34 (m)<br />
E-post: solveigryeng@c2i.net<br />
Just Almås, Lillehammer<br />
Tlf. 61224214 (a), 61257261 (p), 99381118 (m)<br />
E-post: justalmas@hotmail.com<br />
Fylkeslagene:<br />
Foto: Privat<br />
Foto: P.T.L<br />
Foto: P.T.L Foto: P.T.L. Foto: P.T.L.<br />
Foto: Ø.L.<br />
Generalsekretær:<br />
Otto Kristiansen<br />
Tlf. 23327994 (a)<br />
48171611 (m)<br />
E-post:<br />
otto.kristiansen@norsklektorlag.no<br />
Jon Hybert Sand, Oslo<br />
Tlf. 23381510 (a), 66807078 (p),<br />
45428594 (m)<br />
E-post: jon.sand@nordstrand.vgs.no<br />
2. nestleder:<br />
Sigrid Sk<strong>og</strong>an, Steinkjer<br />
Tlf. 74121700 (a), 74161431 (p),<br />
92810979 (m)<br />
E-post: Sigrid.Sk<strong>og</strong>an@ntebb.no<br />
Else Wigen Berner, Stavanger<br />
Tlf. 51842200 (a), 51581473 (p),<br />
90940113 (m)<br />
E-post: eberner@c2i.net<br />
Geir Haagensen, Steinkjer<br />
Tlf. 74160170 (a), 41200323 (m)<br />
E-post:<br />
geir.hagensen@steinkjer.kommune.no<br />
Svein Einar Bolstad, Bergen<br />
Tlf. 56310200 (a), 55266439 (p),<br />
90041170 (m)<br />
E-post: bolstad@lektor.no<br />
Akershus <strong>Lektorlag</strong> Leder Morten Trudeng Asker vgs. 93 45 02 05 morten.trudeng@asker.vgs.no<br />
Aust-Agder <strong>Lektorlag</strong> Leder Gabriel F. Knudsen Møglestu vgs. 90 57 60 53 vivere@start.no<br />
Buskerud <strong>Lektorlag</strong> Leder Kari Handeland Ringerike vgs. 32 12 79 28 kari.handeland@skole.bfk.no<br />
Finnmark <strong>Lektorlag</strong> Leder Roald Johansen Vadsø vgs. 78 95 38 95 roald.johansen@ffk.no<br />
Hedmark <strong>Lektorlag</strong> Leder Ole Peder Kjeldstadli Ener ungd. skole 62 53 09 67 ol-p-kj@online.no<br />
Hordaland <strong>Lektorlag</strong> Leder Svein Einar Bolstad Sotra vgs. 55 26 64 39 bolstad@lektor.no<br />
Møre <strong>og</strong> Romsdal <strong>Lektorlag</strong> Heidi Kjørsvik Molde vgs. 71 24 41 71 heidi-kj@online.no<br />
Nord-Trøndelag <strong>Lektorlag</strong> Leder Bjørn Frosthammer Olav Duun vgs. 74 27 37 99 bjoern@frosthammer.net<br />
Nordland <strong>Lektorlag</strong> Leder Hege Haugmo Bodø vgs. 75 65 16 00 hege.haugmo@nfk.no<br />
Oppland <strong>Lektorlag</strong> Leder Just Almås Gausdal vgs. 61 25 72 61 justalmas@gmail.com<br />
Oslo <strong>Lektorlag</strong> Leder Jon Hybert Sand Nordstrand vgs. 66 80 70 78 jon.sand@nordstrand.vgs.no<br />
R<strong>og</strong>aland <strong>Lektorlag</strong> Leder Torill Aursland Kopervik vgs. 52 81 41 00 taursland@hotmail.com<br />
S<strong>og</strong>n <strong>og</strong> Fjordane <strong>Lektorlag</strong> Leder Aud Sissel Hestenes Hafstad vgs. 57 72 13 00 aud.sissel.hestenes@sfj.no<br />
Sør-Trøndelag <strong>Lektorlag</strong> Leder Ann Jorid Grønli Tiller vgs. 73 93 35 01 ann-jorid.gronli@stfk.no<br />
Telemark <strong>Lektorlag</strong> Leder Anne Stuvøy Klostersk<strong>og</strong>en vgs. 35 50 69 00 astuvoy@online.no<br />
Troms <strong>Lektorlag</strong> Leder Geir-Åge Svenning Kvaløya vgs. 77 60 54 00 geir-age.svenning@tromsfylke.no<br />
Vest-Agder <strong>Lektorlag</strong> Leder Sten Aunevik Tangen vgs. 38 03 04 18 StAu1@isyd.no<br />
Vestold <strong>Lektorlag</strong> Leder Henning Wold Grevesk<strong>og</strong>en vgs. 33 36 80 11 henni-w@online.no<br />
Østfold <strong>Lektorlag</strong> Leder Harald Peter Stette Frederik II vgs. 69 31 34 49 harste2@frederikii.vgs.no
B-BLAD<br />
Returadresse:<br />
<strong>Lektorbladet</strong><br />
Keysers gt. 5, 0165 OSLO<br />
Vennligst meld fra ved adresseendring<br />
Husk Faglig-pedag<strong>og</strong>isk dag<br />
<br />
torsdag <br />
3. januar 2008<br />
www.fagpeddag.no<br />
fagpeddag@admin.uio.no<br />
inspirasjon<br />
et ter ut dan ning<br />
siste nytt<br />
faglig påfyll<br />
dis ku sjon<br />
opp da te ring