Aske - Kulturarv
Aske - Kulturarv
Aske - Kulturarv
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Arkeologisk undersøkelse av hulveg<br />
<strong>Aske</strong><br />
Innberetning fra Hulvegprosjektet i Vestfold<br />
Vestfold fylke<br />
Larvik kommune<br />
<strong>Aske</strong> 4019/4,6<br />
Terje Gansum<br />
Med bidrag av<br />
Helge Irgens Høeg<br />
Gunnar Moe<br />
Tom W. Skarre<br />
Rolf Sørensen<br />
Vestfold Fylkeskommune &<br />
Statens vegvesen Vestfold<br />
Rapport 2000:2
Innhold<br />
Innledning …………………………………………………………..…. 3<br />
Bakgrunn ……………………………………………………….…… 3<br />
Tidsforbruk .......................................................................................... 3<br />
Landskap og kulturmiljø ……………………………………….…… 3<br />
Eldre kartmateriale …………………………………………….……. 4<br />
Kildekritikk ………………………………………………………. 7<br />
Problemstillinger …………………………………………………….. 8<br />
Valg av metode ……………………………………………………….. 9<br />
Beskrivelse/observasjoner ………………………………………..….. 10<br />
Beskrivelse av lokaliteten …………………………………………… 10<br />
Nye registreringer .......................................................................... 11<br />
Plantegning av sjaktene ………………………………….......……… 13<br />
Vestre sjakt ……………..…………...………………........................ 14<br />
Østre sjakt ........……………………………………………………… 16<br />
Kokegrop i østre sjakt ..................................................................... 18<br />
Tolkning og diskusjoner ……………………………………………... 21<br />
Vestre sjakt, stratigrafisk diskusjon .................................................... 21<br />
Vestprofilet .................................................................................... 21<br />
Nordprofilet .................................................................................... 25<br />
Østprofilet ...................................................................................... 26<br />
Østre sjakt, stratigrafisk diskusjon .................................................... 27<br />
Kokegropen under hulveg G i østre sjakt ..................................... 29<br />
Kildekritisk bemerkning angående datering av sot og<br />
små trekullmengder. En metodisk vurdering ................................. 29<br />
Keramikk i hulveg G ...................................................................... 30<br />
Hulvegen; diskusjon omkring nedre grenseflate ............................ 31<br />
Hulvegen; diskusjon om komprimering over og under nedre<br />
grenseflate (Av G. Moe, T. Skarre & T. Gansum ) ....................... 34<br />
Datering av hulvegens bruksfaser? ....……………………………… 36<br />
Konklusjon ………………………………………………………….… 37<br />
Referanser ………………………………………………………….…. 38<br />
Muntlig referanser …………………………………………………..… 38<br />
Forsidefoto: Viser hulveg som har skåret en kokegrop. Hulvegen er halvt snittet på langs.<br />
Vedlegg<br />
1. Funn …………………………………………………………….…. 39<br />
2. Pollenanalyse, Helge Irgens Høeg .………...…………………....… 40<br />
3. Bestemmelse av densitet og vanninnhold med radiologisk måleutstyr,<br />
Gunnar Moe……………………………………………..……..….. 48<br />
4. Korngradering og gødetap analyser, Rolf Sørensen, Gunnar Moe .. 49<br />
5. Radiologisk datering, 14 C ……………………………………….... 52<br />
6. Registrerte kulturminner ………………………………………….. 53<br />
7. Tegnforklaring ………………………………………………….… 55<br />
2
Innledning<br />
Bakgrunn<br />
Hulvegprosjektet i Vestfold er et samarbeidsprosjekt mellom Statens vegvesen Vestfold,<br />
Norsk vegmuseum, Vestfold fylkeskommune og Universitetets Oldsaksamling. Prosjektet er<br />
toårig og ble initiert i 1995 og igangsatt fra og med juli 1998. Prosjektets målsetning skulle<br />
være å ta for seg de eldste vegfarene i Vestfold, og hovedmålene ble skissert i et<br />
prosjektforslag datert april 1997:<br />
“Det skal utvelges et antall områder hvor hulveger inngår som enn del av det kulturhistoriske<br />
miljøet. Gjennom en utredning av de valgte lokalitetene skal det dannes grunnlag for bedre<br />
vern og sikring av hulveger i forbindelse med kulturminneforvaltningen, samt iverksettes<br />
formidlingstiltak rettet mot Vestfolds befolkning. Det skal dessuten arbeides med<br />
problemstillinger i forhold til veienes alder, funksjon og betydning i relasjon til<br />
samfunnsutviklingen i førreformatorisk tid”.<br />
Det er både skrevet om og gravd hulveger i Sverige, Danmark og Norge. Utgangspunktet for<br />
prosjektet er basert på erkjennelse av at kunnskapen om hulvegene er mangelfull.<br />
Forvaltningen har behov for kunnskap for å kunne trekke opp prinsipper for vern og skjøtsel.<br />
En av strategiene for å bygge kunnskap er å gjennomføre målrettede arkeologiske<br />
undersøkelser. Innberetningen fra prosjektet legger fram grunnlagsmateriale, samt drøfter og<br />
tolker dokumentasjonen preliminært. Ytterligere bearbeiding og tolkninger vil bli presentert<br />
samlet i en av prosjektets sluttrapporter.<br />
Tidsforbruk<br />
Feltarbeidet begynte 08.11.1999 og ble avsluttet 16.11.1999. Den 08.11.1999 ble det lagt ut to<br />
sjakter med gravemaskin. Arkeologisk undersøkelse ble gjennomført 10, 11, 12, 13 og 16<br />
november av Terje Gansum. Samlet ble det brukt 4,5 dagsverk på graving og dokumentasjon.<br />
Det ble tatt ut korngraderingsprøver av geolog Rolf Sørensen 18.11.1999 i samarbeid med<br />
Terje Gansum. Det ble også tatt inn sedimentprøver av Gunnar Moe 23.11.1999 i samarbeid<br />
med Tom Skarre og Terje Gansum. Det ble tatt inn pollenprøver 26.11.1999 av<br />
pollenanalytiker Helge Høeg i samarbeid med Terje Gansum.<br />
Landskap og kulturmiljø<br />
Landskapet i denne delen av Brunlanes i Larvik er småkupert med mindre fjell som bryter opp<br />
et ellers flatt terreng. Området er meget rikt på kulturminner. De vegene som i dag<br />
strukturerer ferdselen tar hensyn til høydedragene og slynger seg mellom de små fjellene.<br />
Dagens landskap er preget av en del kantvegetasjon i randsonene rundt dyrket mark, ved<br />
elver og koller. Landskapet er åpent og preget av vidt utsyn over flatene.<br />
I området rundt den undersøkte lokaliteten er det registrert en rekke kulturminner, fra ulike<br />
tidsperioder. I tillegg til mange gravminner er det spor etter omfattende trekullproduksjon i<br />
området. Dette skyldes jernverket på Fritzø, som var eid og drevet av greven i Laurvik<br />
grevskap. Kulturminnene vil bli presentert for å sette undersøkelsen av hulvegen inn i en<br />
3
landskapssammenheng. På den måten kan både synkrone og diakrone strukturer i landskapet<br />
og kildekategoriene vurderes samlet og tolkes i sammenheng.<br />
Grunnen i området består av morener og marine strandavsetninger. Det foreligger ikke<br />
kvartærgeologisk kart over området. Hulvegen som er undersøkt ligger på rene<br />
sandavsetninger. Sanden er meget jevnt sortert og benyttet som ressurs, sandtak. Det er tatt ut<br />
mye sand i sandtaket som representerer et omfattende inngrep i landskapet. Kanten av<br />
sandtaket har stedvis fjernet hulvegen og steingjerdet som ligger parallelt med hulvegen.<br />
Fig 1. Utsnitt av Statens Kartverk, kartblad 1813 III, 1:50.000, Sandefjord<br />
Lokaliteten er merket med sirkel.<br />
Eldre kartmateriale<br />
Det er flere kart som dekker området. Grevskapskartet for <strong>Aske</strong>gårdene mangler, men den<br />
undersøkte lokaliteten ligger sør for <strong>Aske</strong>gårdene og er med på grevskapskartet fra 1811.<br />
Vegsignaturene på kartet viser et vegkryss like ved sydspissen av et fjell. Midt i det markerte<br />
vegkrysset er det trukket en eiendomsgrense. Markeringen av eiendomsgrensen sammenfaller<br />
med steingjerde som delvis er bevart i området.<br />
Skravursignaturen like sørøst for vegkrysset indikerer at terrenget har falt mot sør og øst i<br />
dette området. Det medfører at sandtaket som er anlagt og som har skadet hulvegene og<br />
steingjerdet ikke har endret formene til de store landskapselementene. Sandtaket er gravd inn i<br />
en skråning. Vegen som er markert fra vegkrysset og østover følger i hovedsak linjeføringen<br />
til fylkesveg 301, slik den ligger i dag. Hulvegene i området er ikke markert.<br />
4
Fig 2. Utsnitt av grevskapskartet fra 1811, kartblad 9A12, tegnet av Ltnt. Castberg i 1:4000.<br />
5
Det ble i årene 1807-1814 tegnet kart over Laurvigs Grevskab i en annen målestokk enn<br />
grevskapskartene. Disse kartene er ikke påført gårdsnavn ei heller signatur, men inneholder<br />
detaljer som er nyttige å ta med. Kartet finnes hos Norsk kartverks arkiv på Hønefoss.<br />
Fig 3. Utsnitt av kart fra 1807-1814.<br />
Det er flere forhold ved 1807-1814 kartet som skiller seg fra grevskapskartet fra 1811. Vegen<br />
nordover fra vegkrysset er her stiplet, og ikke ført som heltrukken linje. Samme veg sørover<br />
mot Hvaale gårdene gjør ingen sving, men fortsetter rett mot gårdstunet. Det er ingen<br />
markering av fall i terrenget mot sør og øst for vegsignaturenes kryssningspunkt.<br />
Det er stort sett samme vegstruktur som er presentert på militærkartet fra 1825 som på<br />
grevskapskartet fra 1811. Vegnettet synes å forbinde gårdene med hverandre.<br />
De eldre kartene gir informasjon om eldre tiders oppfatning av vegstruktur, bosetning og<br />
topografi som er vesentlige momenter i en tilnærming til ferdsel og landskap. De tre kartene<br />
som er presentert viser variasjoner som illustrerer muligheter og begrensninger ved kart som<br />
kilde til veghistorie.<br />
6
Fig 4. Utsnitt av militærkart fra 1825, kartblad 9A12, tegnet av Ltnt. Finkenhagen i 1:20 000.<br />
Kildekritikk<br />
Informasjonen på et kart er en reduksjon av tilgjengelige data, og bør således betraktes ut fra<br />
hvilke behov kartet skulle dekke. Kartene er opprettet for å dekke utvalgte formål og<br />
vegsignaturene forbinder mål som ble ansett viktige. Målsetningen med kartet fra 1807-1814<br />
er ikke kjent da verken signatur eller formål er oppgitt for denne kartserien. Det er antatt at<br />
disse kartene er tegnet med grevskapskartene som underlag. Belegget for antakelsen svekkes<br />
ved vurdering av kartes avvikende orientering av fjell og høydedrag i forhold til<br />
grevskapskartet. Grevskapskartet var opprettet som administrativt verktøy hvor skattlegging i<br />
forhold til dyrket mark, samt militære aspekter var avgjørende for formålet med kartserien<br />
(Lærde 1980). Begge kartene har vegsignaturer hvis linjeføring synes noenlunde forenlige,<br />
men noen avvik kan påpekes.<br />
På kartet fra 1807-1814 er vegen nordover fra vegkrysset stiplet, mens det på grevskapskartet<br />
er heltrukken linje. Hvis vi skal legge vekt på linjeføringen og vektlegge den stiplede<br />
signaturen så kan dette representere en rideveg. Det er og mulig at kartet er sjabonmesig og at<br />
en ikke kan legge for mye i tolkningen av slike avvik. Et annet dømme på variasjonen får vi<br />
ved å se på hvorledes myra og vannet øst for den nordgående vegen er markert, henholdsvis<br />
på grevskapskartet som myr og på 1807-1814 kartet som myr og tjern.<br />
7
Ser vi nærmere på grevskapskartet og vegen som tar av i sørvestlig og sørlig retning fra<br />
vegkrysset mot Hvaale gårdene, så er vegsignaturen en trukken linje som har en kurvatur og<br />
et stigningsforhold som indikerer kjøring med vogn. Veglinjen er markert med en slak bue. På<br />
kartet fra 1807-1814 er vegsignaturen fra vegkrysset og sørover til Hvaale gårdene en stiplet<br />
rett linje. Linjeføring og vegsignatur kan indikere veg av mindre betydning, rideveg eller sti.<br />
Kildekritisk sett så viser variasjonene hvorledes kartsignaturer ikke er entydige og enkle å<br />
forholde seg til med hensyn til veghistoriske spørsmål.<br />
Militærkartet fra 1826 legger avgjørende vekt på koller og veger, men utelater meget som<br />
ikke anses som militært interessant. Kartet er sjablonmessig, men er en kilde som støtter opp<br />
omkring de andre kartens markering av veger.<br />
Et hvert kart er et utvalg av data som er satt sammen, og som er styrt av motiver. Kartet<br />
representerer således et datautvalg. De eldre kartene bør benyttes, men de vegsignaturene som<br />
er påført må kritisk granskes, og ikke umiddelbart tas til inntekt for spor i terrenget.<br />
Vegsignaturer på eldre kart er representasjoner av veger og ikke veger. I landskapet ligger det<br />
fysiske spor som er veger, men som ikke med nødvendighet samsvarer til de<br />
vegrepresentasjonene som er tegnet på kart. De eldre kartene representerer en kildekategori,<br />
landskapet en annen.<br />
Problemstillinger<br />
Lokaliteten ble valgt ut fordi det en rekke forhold som ble ansett viktige var tilstede:<br />
Et steingjerde overlagrer hulveg.<br />
Lokaliteten ligger på relativt flatt terreng, noe som reduserer erosjonens virkning som del av<br />
nedslitingsprosess.<br />
Inngrep med gravemaskin var lite kostnadskrevende.<br />
Kan lag eller faser i hulvegen dateres?<br />
Kan anleggingen av steingjerdet dateres?<br />
Kan pollenanalyse/vegetasjonshistorie bidra til datering av utviklingen av hulveg?<br />
Det tilkom delproblemstillinger som utdypet problemstillingene mens gravingen pågikk.<br />
8
Valg av metode<br />
Hulvegen som ble arkeologisk undersøkt er delvis ødelagt av massetekt. Det ble gravd med<br />
gravemaskin. To sjakter ble ført inn fra sandtaket i sør, på tvers av hulvegens lengderetning. I<br />
vestre sjakt ble det utelukkende gravd med gravemaskin da det ikke kunne observeres<br />
strukturer i grunnen ettersom det ble tatt av masser. I østre sjakt stoppet gravingen med<br />
gravemaskin da det ble påtruffet en struktur i grunnen. Østsjakten ble lagt ca 4 meter øst for<br />
vestsjakten for å sammenligne profilene i sjaktene. Profiler er renset med spade og graveskje.<br />
Tegning i plan og profil er gjennomført i målestokk 1:20. Tegningene er rentegnet og scannet.<br />
Det er markert + signatur for hver meter, hvilket angir målestokk. Det ble fotografert i sort<br />
hvitt og i farger. Deler av østre sjakt er gravd stratigrafisk. Det ble opprettet flytende<br />
målesystem for hver sjakt, men ikke nivellert.<br />
Det ble innhentet en pollenserie av pollenanalytiker Helge Høeg. Resultatet av pollenanalysen<br />
er presentert i vedlegg 2.<br />
Det ble tatt inn prøver av sedimenter på lokaliteten av geolog Rolf Sørensen ved NLH- Ås.<br />
Sørensen tok ut prøver i et profil i hulvegens skråning og analyserer korngradering og<br />
gjennomfører en analyse av glødetap (Sørensen 2000). Glødetap bestemmes i prosent av<br />
tørrstoffinnholdet og kan ved korrigering for leirinnhold gi et mål på moldinnhold i jorda<br />
(Krogstad 1992:10). For organiske jord gir glødetap et godt mål på innholdet av organisk<br />
materiale.<br />
I tillegg ble det tatt inn prøver for korngradering fra masser som er direkte berørt av hulvegen.<br />
Disse prøvene ble hentet inn av Gunnar Moe og Tom Skarre, Statens vegvesen Vestfold<br />
sammen med Terje Gansum.<br />
Det er også gjennomført en standard proctor analyse for massen i to stratigrafisk skilte lag. I<br />
felt måler standart proctor-intstrumentet densitet (kg pr dm 3 ) og vanninnholdet i massen.<br />
Disse verdiene sammenlingnes med verdier som samme masse blir testet til i laboratorium. I<br />
laboratoriet måler en maksimal tørr densitet i prosent (hva massen teoretisk lar seg<br />
komprimere = 100%). Deretter tilføres massen vann. Det teoretiske forsøket på laboratoriet<br />
tallfester hvor mye eller lite vann massen kan tåle i forhold til kvalitativ stabilitet helt til<br />
massen blir ustabil. Standard proctor verdien er densiteten målt ute i terrenget, delt på den<br />
teoretiske optimale densiteten massen måles til i laboratorium. Standard proctor verdien<br />
oppgir i prosent hva massen i terrenget er komprimert i forhold til laboratorieforsøkets<br />
optimale komprimeringsgrad.<br />
Det ble også målt Cu-tall (graderingstall) for masser representert ved to stratigrafiske enheter.<br />
Cu-tallet er ulike fraksjoner sett i forhold til hverandre, altså massens evne til forkiling og<br />
dermed bæreevne.<br />
Hulvegene omtales som smale og brede. Det er ytre bredde det siktes til, det vil si fra<br />
slitasjekant til slitasjekant (Gansum & Skarre in prep). Hvis den ytre bredde overstiger ca 2,0<br />
meter så omtales vegen som bred. Det er ikke innhentet mål for bredde, lengde og dybde for<br />
hver enkelt hulveg. Hulveg er bare del av en veg, og det er ikke alltid enkelt å skille hulveg<br />
fra sti, men tverrprofilet på markoverflaten skiller seg ved at stien er grunnere og ikke har et<br />
U-formet tverrprofil.<br />
9
Beskrivelse/observasjoner<br />
Beskrivelse av lokaliteten<br />
Den undersøkte hulvegen ligger i relativt flatt terreng, på strandavsetninger, ca 50 meter over<br />
havet. På flaten hvor hulvegene ligger er det også registrert flere ulike kulturminner fra ulike<br />
tidsperioder. Det er vidt utsyn mot sør og øst og innsynet til området i nordøst er godt.<br />
Fig 5. Utsnitt av økonomisk kartverk, kartblad CG 024-5-3.<br />
Lokaliteten ner merket med rød oval.<br />
På figur 6 er hulveger, gravhauger og kullmiler tegnet inn på kartet. De respektive<br />
kulturminnene er påført ID nummer fra fornminneregisteret. Registreringsoppgavene for de<br />
respektive ID numre er listeført og kommentert i vedlegg 6.<br />
10
Hulvegene er gitt signatur ved store bokstaver (se figur 6). Følgende hulveger ble registrert i<br />
området:<br />
A: Hulveg, bred, klart markert i terrenget. Hulveg A kan følges et par hundre meter fra<br />
kullmiler (ID 219) og sørover til massetak (se figur 6).<br />
B: Hulveg med kasseformet tverrsnitt, bred, klart markert i terrenget. Hulveg B fører sammen<br />
med hulveg A.<br />
C: Hulveg, bred, klart markert i terrenget. Hulveg C kan følges over noen hundre meter,<br />
fra sandtak i nord til flate ved ID208 i sør.<br />
D: Hulveg, smal, markert i terrenget, relativt kort. Hulveg D fører sammen med hulveg C.<br />
E: Hulveg, bred, klart markert i terrenget. Hulveg E fører sammenn med hulveg C.<br />
F: Hulveg, bred, stedvis klart markert i terrenget, stedvis uklart markert.<br />
Hulveg F ligger parallelt med Hulveg C, ved markeringen av ID208. Mellom Hulveg C og<br />
F ligger en rygg.<br />
G: Hulveg, bred, klart markert i terrenget. Hulveg G ligger umiddelbart nord for et<br />
steingjerde. Både steingjerdet og hulveg G er skadet av sandtekt.<br />
H: Hulveg, bred, stedvis relativt dyp ca 0,75 meter, klart markert i terrenget. Hulveg H kan<br />
følges over flere hundre meter i retning øst-vest. Hulveg H opphører på flaten mot<br />
jordstykket til Foldvik markert med 124/6,9<br />
I: Hulveg, bred, klart markert i terrenget. Hulveg I ligger parallelt med hulveg G, kun adskilt<br />
av en rygg. Hulveg I fører sammen med hulveg H i vest.<br />
Nye registreringer, se figur 6.<br />
Nr 1. Gravhaug<br />
50 meter rett sør for Frikirkens kirkegård. Gravhaugen, ikke registrert i fornminneregisteret.<br />
Gravhaugen er ca 7,5 meter i diameter og 0,4 meter høy. Den består av jord og stein og har et<br />
søkk i senter.<br />
Nr 2. Gravhaug<br />
25 meter øst for skogsbilveg og 25 meter nord for riksveg 301. Gravhaugen er 4 meter i<br />
diameter og 0,3 meter høy lav og med søkk i senter. Gravhaugen er dårlig markert i terrenget.<br />
Nr 3. Sirkulært anlegg<br />
10 meter nord nordøst for den registrerte gravhaug nr 2, ligger det levninger av et stort<br />
sirkulært anlegg. Anlegget måler ca 15 meter i diameter og er inntil 0,4 meter høyt.<br />
Det er vanskelig å avgjøre om det er rest av kullmile eller om det er en større rasert gravhaug,<br />
da anlegget er sterkt ødelagt.<br />
Feilplassering av ID 208 på Økonomisk kartverks kartblad CG 024-5-3: Nr 4 og Nr 5.<br />
ID208 består av to graver og er beskrevet slik i fornminneregisteret:<br />
2m Ø for en N-S-gående skogsvei,<br />
1 Uregelmessig gravrøys, uklart markert. Nå nærmest firkantet. Troligvis opprinnelig rund. Bevokst med<br />
mose og grantrær. Mål 7 x 7m, h 0,3m. 5m VNV for 1,<br />
2 Røys, trolig opprinnelig rund. Nå nærmest avlang. Ellers som 1. Midtpartiet omrotet. Bevokst med<br />
grantrær. Tvm: Ø-V 8m, h 0,2m.<br />
Mellom 1 og 2 løper et vannsig som i 1974 ble registrert som hulvei.<br />
Røysene er identiske med markering av nr 4 og 5 på kartet, figur 6. Vannsiget som omtales i<br />
fornminneregisteret er en udiskutabel hulveg. At det er vannsig i hulvegen er helt naturlig.<br />
11
Fig 6. Økonomisk kartverk, (CG 024-5-3) nedfotografert, med markering av kulturminner.<br />
12
Fig 7. Plantegning over sjaktene. Steingjerdet er markert vest<br />
for vestre sjakt. Svslutningen mot sør utgjøres av grensen for<br />
sandtaket.<br />
13
Vestre sjakt<br />
Vestprofilet<br />
Lagbeskrivelse<br />
L 1 Overflatevegetasjon til svart muld.<br />
L 2 Brun humøs sand<br />
L 3 Brun til bleket sand, svakt utviklet podsol.<br />
L 4 Mørk kompakt sand.<br />
L 5 Lys brunt sandlag.<br />
L 6 Mørk brunt, svakt humøs sand.<br />
L 8 Lys brun, løs humusholdig sand.<br />
L 9 Gulbrun grov og fin sand.<br />
L 10 Mørk brunt, svakt humøs sand.<br />
L 11 Lys brunt sandlag.<br />
L12 Brun til bleket sand, svakt utviklet podsol.<br />
Fig 8. Vestre sjakt vestprofil.<br />
I vestprofilet går L8, L12 og L11 inn til steingjerdet.<br />
14
Nordprofilet<br />
Lagbeskrivelse<br />
L 1 Overflatevegetasjon til svart muld.<br />
L 2 Brun humøs sand<br />
L 3 Brun til bleket sand, svakt utviklet podsol.<br />
L 5 Lys brunt sandlag.<br />
L 6 Mørk brunt, svakt humøs sand.<br />
L 8 Lys brun, løs humusholdig sand.<br />
L 9 Gulbrun grov og fin sand.<br />
Fig 9. Vestre sjakt nordprofil.<br />
Bokstavene A, B og C på profiltegningen representerer prøver som Rolf Sørensen har tatt ut<br />
for kornfordelingsanalyser og glødetapsanalyser.<br />
Pilen markerer hvor serien med pollenprøver er tatt ut.<br />
15
Østprofilet<br />
Lagbeskrivelse<br />
L 1 Overflatevegetasjon til svart muld.<br />
L 2 Brun humøs sand<br />
L 3 Brun til bleket sand, svakt utviklet podsol.<br />
L 4 Mørk kompakt sand.<br />
L 5 Lys brunt sandlag.<br />
L 6 Mørk brunt, svakt humøs sand.<br />
L 7 Mørkebrunt til bleket sand, svakt utviklet podsol.<br />
L 8 Lys brun, løs humusholdig sand.<br />
L 9 Gulbrun grov og fin sand.<br />
Fig 10. Vestre sjakt østprofil.<br />
16
Østre sjakt<br />
Vestprofilet<br />
Lagbeskrivelse<br />
L 1 Overflatevegetasjon til svart muld.<br />
L 2 Brun humøs sand<br />
L 3 Brun til bleket sand, svakt utviklet podsol.<br />
L 4 Mørk kompakt sand.<br />
L 5 Lys brunt sandlag.<br />
L 6 Mørk brunt, svakt humøs sand.<br />
L 7 Mørkebrunt til bleket sand, svakt utviklet podsol.<br />
L 8 Lys brun, løs humusholdig sand.<br />
L 9 Gulbrun grov og fin sand.<br />
Fig 11. Østre sjakt, vestprofil.<br />
Det ble foretatt måling av vanninnhold og densitet for L4 og L9, samt tatt inn prøver og målt<br />
Cu-tall.<br />
17
Kokegrop i østre sjakt<br />
Graving med gravemaskin i østre sjakt ble stoppet da det ble oppdaget en kull- og steinholdig<br />
struktur i grunnen. Det viste seg raskt å være rester av en kokegrop. Fyllet i kokegropen besto<br />
av sotet sand og skjørbrente stein.<br />
Fig 12. Østre sjakt, overflate av kokegrop. Foto tatt fra vest.<br />
18
Fig 13. Plantegning av kokegropens overflate.<br />
Fig 14. Fotografi av kokegrop under utgraving. Det er mulig å se fargeskiftet i massene,<br />
gulbrune farger på venstre side av kokegropen, og grålige nyanser på høyre side av<br />
kokegropen.<br />
19
Fig 15. Profil gjennom kokegrop.<br />
Fig 16. Fotografi av profil gjennom kokegrop.<br />
Funn fra østre sjakt er ført opp i funnliste, vedlegg 1, og diskutert nærmere i tolkningsdelen<br />
nedenfor.<br />
Pollenanalyser er satt opp i vedlegg 2.<br />
Bestemmelse av densitet og vanninnhold med radiologisk måleutstyr for massene i L4 og L9<br />
er satt opp som vedlegg3.<br />
Geologiske analyser er satt opp i vedlegg 4.<br />
20
Tolkning og diskusjon<br />
I profildokumentasjonen er det nedenfor trukket opp grenser for lag som er påvirket av<br />
prosessene i hulvegen. Disse grensene benevnes grenseflater, etter den engelske termen<br />
"interface". Det som gjør denne grensen viktig er at den kan sammenlignes med en<br />
nedskjæring i undergrunnen. Stratigrafisk sett må det skilles mellom en nedskjæring og den<br />
massen som eventuelt utgjør fyll i nedskjæringen. Skillet mellom f eks nedgravning og fylling<br />
betegnes som grenseflater eller interfaces. Det kan være stor forskjell i de respektive enheters<br />
temporalitet, selv om de har direkte fysisk relasjon (Harris 1989:31, 60). Med en slik<br />
forståelse av profilet vil det være mulig å tolke prosessene som nedslitingsprosesser og<br />
akkumulasjonsprosesser.<br />
Nedslitingsprosesser består av bruksfaser representert ved ferdsel og erosjon. En gang har<br />
slitasjeprosessene vært på nivå med nedre grenseflate. Det vil si at bruksfasene har slitt seg så<br />
dypt ned ikke har etterlatt særlig mange spor å dokumentere. Det kan ha vært mange<br />
bruksfaser som til slutt nådde det dype nivået, og disse lar seg ikke dokumentere.<br />
Akkumulasjonsprosessene betegner masser som eventuelt har blitt avleiret over nedre<br />
grenseflate. Det foreligger hulveger hvor akkumulasjon ikke har fått avleire seg i særlig grad,<br />
enten fordi vegen stadig brukes eller fordi erosjonen transporterer massene bort. I visse<br />
tilfeller har akkumulasjonsprosessene vært sterkere enn nedslitingsprosessene, og slike<br />
akkumulerte masser representerer både ødefaser og mulige bruksfaser over nedre grenseflate.<br />
Lag over nedre grenseflate som er tolket som gamle markoverflater representerer i hovedsak<br />
faser hvor vegetasjonen har fått etablere seg, altså en periode hvor det trolig har vært meget<br />
lite eller ingen ferdsel. I tillegg kommer vannavsatte sedimenter. Slike sedimenter kan bestå<br />
av sortert materiale som klart definerer en ødefase. Blandete vannavsatte sedimenter kan<br />
representere ferdsel enten av bare av ville dyr eller av folk og fe.<br />
Hulveg G defineres å ligge over nedre grenseflate og ha en utbredelse på markoverflaten fra<br />
slitasjekant i nord mot en ikke definerbar avgrensning mot sør da massetekt har fjernet<br />
hulvegens slitasjekant.<br />
Vestre sjakt, stratigrafisk diskusjon<br />
Vestprofilet<br />
Lag 4 var meget kompakt, og til sand å være var det påtagelig. Massene under L4 var<br />
naturavsatt standavsetning. Dette rene sandsedimentet (L9) var mer kompakt under L4 enn i<br />
områdene ved siden av. Komprimenringen av massene like under og direkte over den nedre<br />
grenseflaten for påvirkete masser tolkes som en direkte påvirkning av ferdsel. Forskjellen i<br />
komprimering kunne la seg høre ved å slå graveskjeen lett i profilet. Det var ikke vanskelig å<br />
høre lydforskjell.<br />
L6 og L10 er samme type masse og bør tilhøre samme lagavsetning. Visuell bedømming av<br />
L6 og L10 gjort av geolog, pollenanalytiker og arkeolog overensstemmer, og tolkningen som<br />
gammel markoverflate/dyrkningshorisont er bestyrket både av pollenanalyse og<br />
glødetapsanalyse (vedlegg 2 og 4). L6/L10 er brutt av nedslitingsprosesser.<br />
L3 og L12 er sammensatt av like masser og det samme gjelder L5 og L11. Lagavsetningene<br />
synes påvirket av nedslitingsprosesser.<br />
21
L1, L2 og L8 tolkes å representere rene akkumulasjonsprosesser som har fått etablere seg etter<br />
at hulvegens vegfunksjon gikk av bruk.<br />
I vestprofilet går L8, L12 og L11 inn til steingjerdet. Det vil si at steingjerdet er eldre enn<br />
disse lagavsetningene. Denne observasjonen er viktig i den videre stratigrafiske diskusjonen.<br />
Ved å tolke vestprofilet og trekke opp grenseflater mellom lagene så bli de stratigrafiske<br />
forholdene lettere tilgjengelige for videre tolkning.<br />
Fig 17. Vestprofilet med markering av viktige grenseflater.<br />
For å tolke stratigrafien, kan det stilles opp en faseinndeling. En fase utgjør en analytisk<br />
oppdeling av romslige strukturer, med ikke fast og angitt temporalitet. I hulvegkontekst vil<br />
fasene blir tolket med bakgrunn i vegens funksjon og stedets naturforhold. Det vil dreie seg<br />
om nedslitingsprosesser og akkumulasjonsprosesser. Disse prosessene forholder seg delvis<br />
uavhengig av begrepene bruksfase og ødefase. En bruksfase vil entydig henledes til vegens<br />
funksjon, som veg i bruk. En ødefase vil henledes til veg hvor det ikke er spor etter bruk. I<br />
visse tilfeller hvor eventuell bruk ikke har satt spor utgjør dette en kildekritisk svakhet.<br />
Faseinndelingen supplerer og utdyper profiltolkningen av vestre sjakt, vestprofil, figur 17.<br />
22
Følgende faseinndeling settes opp:<br />
Fase 1: Nedslitingsprosesser som fører til nedre grenseflate. Denne eldste fasen kan bestå av<br />
flere bruks- og ødefaser. Disse lar seg ikke dokumentere, da de enten er slitt bort eller ligger<br />
som masse blandet i L4. Slitasjeprosessene har brutt gjennom et kulturlag (L6/L10). Det kan<br />
være en delforklaring til at massene i L4 er mørkere og mer finpartiklet og har latt seg<br />
komprimere mer enn helt ren sand. L4 er blandet, blant annet med masser som inngår i<br />
L6/L10.<br />
Grenseflater: grønn og rød strekmarkering på figur 17.<br />
Fase 2: Det er mer akkumulasjon enn slitasje. Mulig en ødefase. L5 og L3 blir avsatt,<br />
muligvis også L11 og L12. Hvis de har utgjort sammenhengende lag så har de overlagret den<br />
grønne grenseflaten som nå utgjør toppen av L6, samt en grenseflate som ikke lar seg<br />
dokumentere over den røde grenseflaten.<br />
Grenseflater: grønn, rød og blå strekmarkering på figur 17<br />
Fase 3: Nedslitingsprosesser setter igjen spor. L5 og L3 blir brutt. Det tyder på en klar<br />
bruksfase. Hvis L5 og L3 har hengt sammen med L11 og L12, så er lagdannelsene er brutt av<br />
brukensfasen. Masser fra disse lagene blir trolig også blandet inn som komponenter i det som<br />
ble til massene i L4. L4 består av masser som har blitt blandet og komprimert ved tråkking.<br />
Grenseflaten mellom L4 og L5, L2, L1 er markert med brun strek og den synes slitt ned og ha<br />
samme senterlinje som nedre grenseflate.<br />
Grenseflater: gul, blå og brun strekmarkering på figur 17.<br />
Fase 4: Er preget av akkumulasjonsprosesser og indikerer den foreløpige siste ødefase.<br />
Lagdannelsen synes å vise at L2 og L1 delvis er avsatt i relasjon til hverandre, da grenseflaten<br />
for L2 kun kan ha blitt avsatt mot L1 i senter av hulvegen. L1 kan ha kommet til over lenger<br />
periode, da dette er torv og muldavsetningene. L8 er avsatt inn til steingjerdet og har en<br />
grenseflate som følger kurvaturen til L12 ned mot hulvegens senterlinje. Det er imidlertid lite<br />
trolig at L8 har noe med hulvegen å gjøre, da lagavsetningens form følger grenseflaten for<br />
L12 og avgrenses inntil steingjerdet.<br />
I tillegg til den stratigrafiske analysen av lagenes avsetninger, så tilkommer problematikken<br />
omkring steingjerdets relasjon til hulvegen. Steingjerdet overlagrer hulvegen lenger mot vest,<br />
men hvorledes er det med fundamenteringen av steingjerdet, kan dets fundamentering settes i<br />
relasjon til noen av faseoppdelingen som ble gjort for stratigrafien ovenfor?<br />
Steingjerdet er fundamentert gjennom L10, det vil si at den gamle markoverflaten/<br />
dyrkningshorisonten er eldre enn steingjerdet. Følgende lag er avsatt inn til steingjerdet og er<br />
yngre enn dette: L1, L8, L12, L11. Massene som ligger i nedskjæringen som er gravd ved<br />
fundamentering av steingjerdet består av mørk brun, svak humusholdig grov og fin sand.<br />
Massen er trolig en blanding av sedimenter fra L10 og L9.<br />
23
Fig 18. Fotografier viser steingjerdets plassering i forhold til lagavsetninger markert på<br />
vestprofilet.<br />
Fig 19. Fotografier viser steingjerdets plassering i forhold til hulveg og lagavsetninger<br />
markert på vestprofilet.<br />
24
Nordprofilet<br />
I Vestre sjakts nordprofil er det tatt ut prøver både til pollenanalyse og kornfordeling- og<br />
glødetapsanalyse, se vedlegg 2 og 4. Profilet er lagt i øvre del av skråningen mot hulveg Gs<br />
planum. Stratigrafien er gjennomgående for hele profilet og lagdannelsene henger fysisk<br />
sammen med vestprofilets nordre ende. Lagdannelsene i nordprofilet har derfor en<br />
stratigrafisk direkte sammeheng med tolkningen som ble gjort for vestprofilet. L6 er gammel<br />
markoverflate/dyrkningshorisont. Lagene over L6 har tilkommet etter at hulvegen og<br />
steingjerdet er tatt i bruk. Hvordan har lagene blitt dannet? Kan vi si noe om når lagene er<br />
kommet til?<br />
For å besvare spørsmålene må det anlegges et tverrfaglig samarbeid, hvor andre fagfelts<br />
eksperter trekkes inn i analysene. Lagene er definert av arkeolog, men lagdannelsene er<br />
diskutert med geolog og pollenanalytiker forut for prøvetaking. Det var enighet fagfolkene<br />
mellom hvordan lagavgrensingen var trukket opp.<br />
Hvordan har lagene L3 og L5 blitt dannet?<br />
For å kunne forsøke å besvare dette spørsmålet ble geolog Rolf Sørensen koblet inn i<br />
prosjektet. Han tok ut prøver tre steder i profilet (markert på profilet med A,B,C). De<br />
geologiske analysene blir publisert av Sørensen i egen rapport (Sørensen 2000). Prøve A fra<br />
sandlag L5, består av finsortert sand. Sørensen har undersøkt hvorvidt sanden kan ha kommet<br />
til som følge av overflateerosjon av rennende vann eller vind. ”Overflate erosjon av rennende<br />
vann -,eller vind, vil kunne produsere sedimenter med samme kornfordeling. Det er derfor<br />
ikke mulig å si med sikkerhet hvilke av de to nevnte prosesser som har transportert sanden på<br />
de to lokalitetene” (Sørensen 2000). ”Lengden på skråningen og størrelsen på<br />
vegetasjonsfattig areal er også av betydning når en skal vurdere erosjon. Tidsfaktoren er<br />
ukjent, men noen få hundre år med erosjon fra nærliggende dyra jordarealer vil sannsynligvis<br />
være tilstrekkelig” (Sørensen 2000). Konkluderende skriver Sørensen at: ”Erosjonen er mest<br />
sannsynlig forårsaket av rennende vann, men vind erosjon kan ikke utelukkes”.<br />
L6 omtales av Sørensen; ”kan være et begravet A/Bb overgangsjikt” og mulig begravd<br />
jordprofil eller kulturlag (Sørensen 2000). Glødetapsanalysen av sedimentet viser noe høyere<br />
glødetap enn prøvene over og under. Tallene underbygger derfor i en viss grav de jordmorfologiske<br />
indikasjonene.<br />
Kan vi si noe om når lagene er kommet til?<br />
For å forsøke å besvare denne problemstillingen ble det tatt ut en serie med pollenprøver.<br />
Pollenanalytiker Helge Høeg tok inn prøvene og analyserte dem. Høeg har utarbeidet en egen<br />
rapport, som i sin helhet er vedlagt, vedlegg 2.<br />
Alle prøvene i serien inneholdt granpollen. Høeg hevder at graninnvandringen i denne delen<br />
av Vestfold skjer ca 1200 BP (ca 800 AD) (Høeg 2000:2). Pollenanalysen kan benyttes som<br />
en dateringsmetode for lagavsetninger, forutsatt at graninnvandringsteorien holder stikk.<br />
Kildekritiske problemer knyttet til teorien kan ikke vurderes i denne sammenheng, men det er<br />
kildekritisk vanskelig at granpollen er funnet i L9, som er naturlig strandavsetning og av<br />
Sørensen klassifisert som C sjikt. Graninnvandringsteorien bør ikke brukes som annet enn et<br />
moment i diskusjonen om dateringer. Høeg finner granpollen i alle prøvene, og relaterer<br />
forekomsten av pollen til lagene som er dokumentert av arkeolog. Forutsatt at dateringen av<br />
graninnvandringen er rett, og at ikke pollen vaskes nedover i lagene så vil alle lagene i<br />
nordprofilet være yngre enn 800 AD. Nedenfor vil det bli diskutert andre aspekter ved<br />
pollenanalysen, som kan tolkes i en dateringsdiskusjon.<br />
25
Østprofilet<br />
Vestre sjakts østprofil kan tolkes på samme måte som vestprofilet. Det som skiller østprofilet<br />
og vestprofilet er utbredelsen av L5. L5 er identisk for vestre og østre sjakt, da de fysisk<br />
henger sammen via nordprofilet. I vestprofilet overlagrer L5 den brune grenseflaten. I<br />
østprofilet er L5 brutt og det overlagrer ikke noen grenseflate annet enn den grønne, som<br />
markerer skillet mellom L5 og L6. For å gjøre sammenligningen lettfattelig, så er de samme<br />
fargene benyttet for å markere grenseflater som på figur 17.<br />
Fig 20. Vestre sjakt, østprofil med markering av vektlagte grenseflater. Fargene på<br />
grenseflatene er identiske med markeringene på figur 17.<br />
Følgende faseinndeling settes opp:<br />
Fase 1: Nedslitingsprosesser som fører til nedre grenseflate. Denne eldste fasen kan bestå av<br />
flere bruks- og ødefaser. Disse lar seg ikke dokumentere, da de enten er slitt bort eller ligger<br />
som masse blandet i L4. Slitasjeprosessene har brutt gjennom et kulturlag (L6). Det kan være<br />
26
en delforklaring til at massene i L4 er mørkere og mer finpartiklet og har latt seg komprimere<br />
mer enn helt ren sand. L4 er blandet, blant annet med masser som inngår i L6.<br />
Grenseflater: grønn og rød strekmarkering på figur 20.<br />
Fase 2: Det er mer akkumulasjon enn slitasje. Mulig en ødefase. L5 og L3 blir avsatt. De har<br />
da overlagret den grønne grenseflaten som nå utgjør toppen av L6, samt en grenseflate som<br />
ikke lar seg dokumentere over den røde grenseflaten.<br />
Fase 3: Nedslitingsprosesser setter igjen spor. L5 og L3 blir brutt. Det tyder på en klar<br />
bruksfase. Masser fra disse lagene blir trolig også blandet inn i det som er erkjent som L4. L4<br />
består av masser som har blitt blandet og komprimert ved tråkking.<br />
Grenseflaten mellom L4 og L2, L1 er markert med brun strek og den synes slitt ned og ha<br />
samme senterlinje som nedre grenseflate.<br />
Grenseflater: gul, blå og brun strekmarkering på figur 20.<br />
Fase 4: Er preget av akkumulasjonsprosesser og indikerer den foreløpige siste ødefase.<br />
Lagdannelsen synes å vise at L2 og L1 delvis er avsatt i relasjon til hverandre, da grenseflaten<br />
for L2 kan ha blitt avsatt mot L1 i senter av hulvegen. L1 kan ha kommet til over lenger<br />
periode, da dette er torv og muldavsetningene.<br />
Mot sør avsluttes profilet i sandtaket. Avslutningen synes derfor som et overheng hvor<br />
rotveven i markoverflaten holder toppen av L1 fra å rase ut.<br />
Østre sjakt, stratigrafisk diskusjon<br />
Den stratigrafiske situasjonen i østre sjakt stemmer vel overens med tolkningen av profilene i<br />
vestre sjakt. De samme fargekodene er benyttet ved markering av grenseflater. Lagdannelsen i<br />
østre sjakt er påfallende lik den i vestre sjakt, og tolkes å representere de samme<br />
lagavsetningene. Følgende faseinndeling settes opp:<br />
Fase 1: Nedslitingsprosesser som fører til nedre grenseflate. Denne eldste fasen kan bestå av<br />
flere bruks- og ødefaser. Disse lar seg ikke dokumentere, da de enten er slitt bort eller ligger<br />
som masse i det dokumenterte L4. Slitasjeprosessene har brutt gjennom et kulturlag (L6). Det<br />
kan være en delforklaring til at massene i L4 er mørkere og mer finpartiklet og har latt seg<br />
komprimere mer enn helt ren sand. L4 er blandet, blant annet med masser som inngår i L6.<br />
Grenseflater: grønn og rød strekmarkering på figur 21.<br />
Fase 2: Det er mer akkumulasjon enn slitasje. Mulig en ødefase. L5 og L3 blir avsatt. De har<br />
da overlagret den grønne grenseflaten som nå utgjør toppen av L6, samt en grenseflate som<br />
ikke lar seg dokumentere over den røde grenseflaten.<br />
Fase 3: Nedslitingsprosesser setter igjen spor. L5 og L3 blir brutt. Det tyder på en klar<br />
bruksfase. Masser fra disse lagene blir trolig også blandet inn i det som er erkjent som L4. L4<br />
består av masser som har blitt blandet og komprimert ved tråkking.<br />
Grenseflater: gul, blå og brun strekmarkering på figur 21.<br />
Fase 4: Grenseflaten mellom L4 og L2, L7 er markert med brun strek. Denne grenseflaten er<br />
overlagret av L5. Grenseflaten som er markert med brun strek, viser tegn på<br />
nedslitingsprosess, da den har en knekk ved 0,9 meter. Det ser ut til at senterlinjen for<br />
hulvegen flyttes sørover (se figur 22).<br />
27
Fase 5: Er preget av akkumulasjonsprosesser og indikerer den foreløpige siste ødefase.<br />
Lagdannelsen synes å vise at L2, L7 og L1 er avsatt i omtalte rekkefølge.<br />
Fig 21. Østre sjakt, vestprofil med markering av vektlagte grenseflater. Fargene på<br />
grenseflatene er identiske med markeringene på figur 17 og 20.<br />
Fig 22. Utsnitt av profilet i østre sjakt vestprofil, som kan tolkes som flytting av senterlinjen i<br />
hulvegen et lite stykke sørover i forhold til senterlinjen markert ved nedre grenseflate.<br />
28
Kokegropen under hulveg G i østre sjakt<br />
I østre sjakt ble det påtruffet en kokegrop. Hvordan kan denne konstruksjonen tolkes i forhold<br />
til stratigrafien i østre sjakt?<br />
Kokegropen var dekket av L6, altså laget som er tolkes som markoverflate/dyrkningshorisont.<br />
Kokegropen er eldre enn markoverflaten/dyrkningshorisonten. Kokegropen ligger med direkte<br />
fysisk relasjon til hulveg G. Den nedre grenseflaten skjærer kokegropen på en slik måte at<br />
kokegropen må være eldre enn slitasjeprosessen. Det betyr at kokegropen gir en bakre grense<br />
for hvor gammel nedslitingsprosessene i hulvegen kan være, en terminus post qvem datering.<br />
Kokegropen bestod av sotet sand og skjørbrente stein og noe trekull. En av prøvene inneholdt<br />
større trekullbiter (F3). Trekullet i F3 er vedartsbestemt av Helge Irgens Høeg, til Pinus<br />
(furu). F 3 ble sendt til akseleratordatering ( 14 C datering) og ga følgende verdier:<br />
Lab ref. Oppdragsgivers ref. Materiale<br />
14<br />
C alder før nåtid Kalibrert alder<br />
Tua-2524 <strong>Aske</strong> 4019/4,6, F3 Trekull, Pinus 2985 ± 65 BC1310-1115<br />
Fyllet i nedskjæringen til kokegropen inneholder trekull som kan dateres yngre bronsealder.<br />
Det betyr at den absolutt bakre grense for den dokumenterte nedslitingsprosessen som snitter<br />
nedskjæringen til kokegropen, er yngre bronsealder. I klartekst betyr dette at hulvegen er<br />
yngre enn BC1310-1115.<br />
Fig 23. Markering av høydeplasseringen for F3. Prøven ble tatt ut av den bortgravde<br />
halvdelen av kokegropen.<br />
Kildekritisk bemerkning angående datering av sot og små trekullmengder<br />
Et metodisk forsøk<br />
Det ble tatt ut en serie med prøver som inneholder sotblandet sand (F1-F8). Med hensyn til<br />
datering av sot, ble Steinar Gulliksen ved NTNU – 14 C laboratoriet i Trondheim kontaktet.<br />
Gullikesn mente at sot hadde en tendens til å sette mye farge, selv i små mengder. Det er<br />
imidlertid lite gjort med hensyn til datering av sot. Gulliksen mente at arkeologene selv måtte<br />
29
finne måter å skille ut sotet fra øvrig masse, f eks ved bruk av tungtflytende væsker (f eks<br />
saltoppløsnig). Sotet kunne da eventuelt sendes til akseleratordatering. Gulliksen mente at<br />
datering av slik sotpartikler ikke ga den beste sikkerhet for en troverdig datering.<br />
For å se om det var mye sot det var i sanden som ble tatt ut av kokegropen ble prøve F 8 valgt<br />
ut. Sanden ble silt gjennom fin sikt (0.08 millimeter) over et A3 ark.<br />
a) De groveste partiklene ble tømt i en funnpose (litt fin grus og grov sand, noe små rester av<br />
røtter, samt noen få trekullkorn).<br />
b) Den sanden som gikk gjennom silen og ned på arket ble ristet litt på arket, så tømt i en<br />
funnpose (sand og noe trekullpartikler).<br />
c) De fineste partiklene satte seg på arket og ble forsiktig banket av og ned i en funnpose (sot<br />
og annet finpartiklet materiale).<br />
Vurdering av dateringer for prøvene med sotblandet sand fra F8.<br />
F 8 foreligger i tre poser. For en eventuell datering ville det antagelig være best å ta for seg F<br />
8a å tømme prøven i saltoppløsning eller bare i vann, for å skille ut trekullkornene. Det<br />
trekullet som finnes i denne prøven vil egne seg for akseleratordatering, det kan la seg<br />
vedartsbestemme. Det vil ikke være beheftet med andre kildekritiske aspekter enn vanlig for<br />
akseleratordatering.<br />
Eventuelle 14 C prøver av F 8b eller F 8c vil være vanskeligere å få ut av prøvematerialet. Hvis<br />
en får ut tilstrekkelig trekull/sot til en akesleratorprøve så lar den seg ikke vedartsbestemme,<br />
hvilket vil svekke dateringsresultatet.<br />
Keramikk i hulveg G<br />
Det ble funnet keramikk (F9) i L4 i hulveg G. Keramikkskåret er grovt magret med fingrus og<br />
sand, lys brungul overflate på ut –og innside. Utsiden er jevn, innsiden ruglet. Kjernen i<br />
godset er mørk grå. Godsets tykkelse: 6 millimeter. Keramikken av denne typen finnes i yngre<br />
bronsealder, men liknende gods kjennes og fra eldre jernalder. En datering av et så lite<br />
keramikkskår er vanskelig da verken munning, buk, bunn eller andre formelementer kjennes.<br />
Det eneste å holde seg til er godset. En foreløpig datering til yngre bronsealder synes rimelig.<br />
Fig 24. Fotografi av keramikkskåret, F9.<br />
30
Funnet av F9 ble gjort ned mot nedre grenseflate, i L4. Dette bekrefter synet om at nedre<br />
grenseflate avgrenser masser som inngår i hulvegen. Dateringsmessig er det vanskelig å<br />
relatere funn av keramikk til hulvegen. Også funnet av keramikkskåret setter en bakre grense<br />
med hensyn til når den dokumenterbare nedslitingsprosessen skjærer gjennom nedskjæringen<br />
og fyllet i kokegropen.<br />
Fig 25. Avmerking hvor i østre sjakt F9 ble funnet.<br />
Hulvegen; diskusjon omkring nedre grenseflate<br />
I profilene, især nedre grenseflate har form som påkaller oppmerksomhet. Det synes å være<br />
relativt smal forsenkning i undergrunnen, i sær i de dypeste partiene for nedre grenseflate. Det<br />
ble også mulig å grave L4 nøye og inngående i østre sjakt. I og med at massene var greie å<br />
skille fra hverandre ble det valgt å legge vekt på en grundig undersøkelse, nettopp fordi en<br />
ikke visste om det var en ønskelig framgangsmåte ved senere anledninger. Det ble lagt<br />
spesielt vekt på å grave og dokumentere den nedre grenseflaten i plan. Det ble avdekket at<br />
grenseflaten ikke var jevn mot massene under (L9). Det ble ikke innhentet mål for<br />
grenseflatens variasjon i høyde i planet, men det ble fotografert (se figur 26). Forhøyningene<br />
opptråtte i L4 på en liten avsatts over og ved siden av senterlinjen for nedre grenseflate som<br />
var en jevn smal renne. Forhøyningene på avsatsen lå ikke med jevn avstand, men opptrådte<br />
nærmest på en rekke. Massene var kompakte og forskjellene mellom L9 og L4 var ganske<br />
enkle å skille fra hverandre.<br />
31
Fig 26. På bildet vises den ujevne overflaten på avsatsen over senterlinjen for nedre<br />
grenseflate. Bildet er satt sammen med et kopiert utsnitt fra samme bilde hvor ujenvhetene er<br />
markert med hvite streker og påført betegnelsen ”forøyninger”.<br />
I sanden var det variasjoner i mot nedre grenseflate. Hvilken betydning skal denne<br />
dokumentasjonen tildeles? Er slike spor relevante å dokumentere?<br />
Ved å sammenligne den smale bredden for nedre grenseflates dypeste del med spor som kan<br />
dokumenteres i terrenget i dag så kan man kanskje komme et stykke lenger på veg med å<br />
tolke hvilken bruk vegen har hatt.<br />
Hester som rides setter spor i terrenget (figur 27). Sporet blir smalt og på dette fotografiet, ser<br />
man i svingen at det har dannet seg en avsats ved siden av senterlinjen, da rytter og hest har<br />
kuttet litt i innersving.<br />
Et annet eksempel på spor i terrenget viser hvordan det ser ut når hester og stor -og småfe har<br />
blitt ledet samme veg over lang tid (figur 28). Både figur 27 og 28 synes å dokumentere<br />
relativt smale dype slitasjespor.<br />
32
Fig 27. Spor etter ridning med hest. Bildet er fra gravfeltet Jussberg, Heda sokn,<br />
Östergötland.<br />
33
Fig 28. Bildet viser en fegate mellom to steinstrenger som har retning opp mot en boplass ved<br />
Ryckelsby i Ekeby, Sverige (gjengitt etter Winberg 1994:39, foto Pål-Nils Nilsson).<br />
Etter å ha vist figur 27 og 28 som komparativt materiale så synes det mulig å tolke<br />
forhøyningene i L4, østre sjakt, ned mot nedre grenseflate i hulvegen, som spor etter hover,<br />
antagelig etter ridning. Hulvegen synes, ikke overraskende, å være en rideveg.<br />
Hulvegen; diskusjon om komprimering over og under nedre grenseflate<br />
Av G. Moe, T.Skarre og T. Gansum<br />
Under graving av L4 og L9 direkte under L4 ble det lagt merke til hvor kompakte<br />
sandmessene var i forhold til massene ved siden av. Forholdet ble registrert for begge<br />
sjaktene.I østre sjakt ble det anledning til å grave stratigrafisk og L4 ble nøye undersøkt, se<br />
ovenfor (se også frontbilde på rapporten). L4 kompakte karakter var gjennomgående, mens<br />
massene i L9 kun var kompakte direkte under nedre grenseflate under L4. Ved å slå<br />
graveskjeen mot massene i L9, på begge sider av området dirkete under nedre grenseflate for<br />
L4 så hørtes lydforskjell på disse massene.<br />
I og med at masssene er homogene, er evnen til forkiling liten, og Cu-tallet var lavt. For å<br />
sette Cu-tallene i perspektiv, så er dagens krav til forkilingsevne over 10 for naturmasser.<br />
Måling av densitet og vanninnhold ble også foretatt;<br />
Prøve Cu-tall Vanninnhold Densitet<br />
Massene i L4 2,4 14,92 1,41<br />
Massene i L9 2,6 10,42 1,53<br />
34
Vanninnholdet vises i % og densiteten er målt slik massene lå in-situ i felt. Det er ikke utført<br />
fullstendig standard proctor analyse. Vurdering i felt ved innhentingen av data konkluderte<br />
med at vi tok inn korngraderingprøver, og måler Cu-tall, samt måler vanninnhold og densitet<br />
for massene i vegen, for så å vurdere om det skulle hentes inn referansemateriale i form av<br />
målinger ved siden av i massene i L9. Det ble tatt ut korngaderingsprøver fra sandmassene i<br />
begge lag. Kurvene viser bare at massene består av sand. Vurderingen av resultatene var<br />
entydige, det var ikke noe grunnlag for å hente inn mer data fra lokaliteten. De lave verdiene<br />
for Cu-tall og kornfordelingen viste at videre arbeid med standard proctor for denne<br />
lokaliteten ville være bortkastet arbeid. Graden av komprimering lot seg ikke tallfeste, men<br />
får stå som en observasjon.<br />
Datering av hulvegens bruksfaser?<br />
Det er dokumentert en rekke forhold omkring hulvegen: Stratigrafien over nedre grenselinje<br />
for påvirkete masser, den gamle markoverflaten/dyrkningshorisonten og erosjonsavsetninger,<br />
pollenanalyse, steingjerdet, kokegropen og funn av keramikk.<br />
Kan disse relasjonene brukes til å datere bruksfaser eller ødefaser?<br />
Følgende momenter kan stilles opp:<br />
• Kokegropen representerer det eldste anleggssporet etter menneskelig aktivitet. En 14 C<br />
prøve ga datering til yngre bronsealder. Dateringen gir en bakre datering for de<br />
dokumenterbare nedslitingsprosessene. Den dokumenterbare hulvegen må være yngre enn<br />
kokegropens innhold.<br />
• Det ble funnet keramikk like over nedre grensefalte i hulvegen. Keramikken kan være av<br />
yngre bronsealder type. Dateringen gir en bakre datering for de dokumenterbare<br />
nedslitingsprosessene. Den dokumenterbare hulvegen må være yngre enn keramikkskåret.<br />
• L6/L10 som er en gammel markoverflate/dyrkningshorisont som er gjennomgående for<br />
begge sjaktene. Laget er brutt av en nedskjæring som er fylt med L4. Den dokumenterbare<br />
hulvegen må være yngre enn den gamle markoverflaten/dyrkningshorisonten.<br />
• Alle lag i vestre sjakts nordprofil inneholder granpollen. Granens innvandring til dette<br />
området av Vestfold er datert ca AD 800 (Høeg 2000, vedlegg 2). Hvis<br />
graninnvandringsteorien skulle være riktig vil alle avsetninger være yngre enn AD 800.<br />
• Steingjerdet er fundamentert i grunnen og nedskjæringen til fundamenteringen skjærer<br />
L10 (L6/L10). Steingjerdet er anlagt etter at L10 er etablert, og må være yngre enn dette<br />
laget.<br />
• Steingjerdet overlagrer hulvegen, og må derfor være yngre enn hulvegen.<br />
• L1, L8, L12 og L11 i vestre sjakts vestprofil er avsatt inn mot steingjerdet, og er yngre<br />
enn dette.<br />
• Avsetting av L3 og L5, har etter Sørensens forsiktige anslag tatt noen få hundre år.<br />
• Avsetting av markoverflate/dyrkningshorisont, L6, anser Sørensen tar omtrent like lang<br />
tid som det yngste jordsmonnet har brukt på å utvikle seg, L1 og L2. ”Det tar ikke mer<br />
enn noen få hundre år å utvikle et slikt svakt podsoliserte jorsmonn i godt sortert<br />
sandjord” (Sørensen 2000).<br />
Sammenholder vi disse forholdene, så vil det være klart at det har tatt noen få hundre år å<br />
utvikle dagens jordsmonn. Dette jordsmonnet er også akkumulert i hulvegen. Hulvegens siste<br />
bruksfase må være eldre enn noen få hundre år. Avsetningene av L3 og L5 har da i følge<br />
Sørensen tatt noen hundre år. Disse lagene er brutt av nedslitingsprosesser som må tolkes som<br />
35
uksfase. L5 overlagrer imidlertid en tidligere bruksfase, representert ved en øvre grenseflate<br />
for L4. Hulvegen har vært i bruk forut for avsetningen av L5.<br />
Hvis vi antar at noen få hundre år representerer ca 200 år, så vil dagens jordsmonn kunne<br />
føres tilbake til ca 1800 e.Kr. L 3 og L5 være avsatt mellom 1600 og 1800 e.Kr., og<br />
grenseflaten som overlagres av L 5 representerer en bruk forut for 1600 e.kr.<br />
Steingjerdet er altså anlagt forut for avsetningen av L11, L12 og L8 i vestre sjakts vestprofil,<br />
men i og med at gjerdet blokkerer hulvegen, så er ikke steingjerdet forenlig med hulvegens<br />
bruksfaser. Slitasjen av L5 og L3 bør ha funnet sted før steingjerdet blokkerer hulvegen.<br />
Hulvegen synes å ha blitt blokkert, kanskje omkring 1600. Bruksfasene er trolig eldre enn<br />
1600 e.kr. I den andre enden av tidsskalaen, så vil ingen bruksfsaser i vegen være eldre enn<br />
yngre bronsealder. Et sted mellom disse ytterpunktene befinner bruksfasene seg.<br />
Ser vi på pollenenalysen så viser den granpollen i alle lag, undergrunnen inkludert.<br />
Dateringsmessig vil Høeg plassere lagene yngre enn AD 800 og hevde at lagene er kommet til<br />
etter tidlig vikingtid. Det er kildekritisk vanskelig å akseptere granpollen i undergrunnen uten<br />
å ta hensyn til nedvasking, noe som vil svekke pollenanalysens utsagn for det enkelte lag. Et<br />
annet moment ved pollenanalysen er høye verdier av kullstøv. Høeg omtaler L6 som så<br />
kullstøvholdig at det knapt var tellbart, inntil 10000%! (Høeg 2000:2 og 3). Hvis vi antar at<br />
L5 er avsatt fra og med ca 1600 eKr. Så er L6 eldre, og i følge Sørensen vil det ha tatt noen<br />
hundre år å utvikle dette jordsmonnet, så da kan vi kanskje gjette på ca 1400 e.Kr. L6 er brutt<br />
av nedskjæringen til hulvegen. Perioden 1500-1700 er i søndre Vestfold preget av stor<br />
trekullproduksjon. Trekullmilene i terrenget omkring vitner om dette. Kanskje er det en<br />
sammenheng med trekullproduksjonen og det meget høye innholdet av trekullstøv i L6?<br />
Trekullproduksjonen i søndre Vestfold skulle dekke behovet ved Frizø jernverk i Larvik, som<br />
larvikgreven eide (Rian 1980). Dateringsmessig synes tolkningen plausibel, og daterer<br />
bruksfaser i hulvegen meget omtrentlig fra ca 1500 til ca 1600 e.kr. Resonnementet er basert<br />
på en rekke premisser som hver for seg er usikre og samlet sett er beheftet med stor grad av<br />
usikkerhet. Lå det jordsmonn over undergrunnen forut for L6? Trolig lå deler av det som ble<br />
L6 som markoverflate. Denne markoverflaten kan ha blitt tilført trekull, granpollen over<br />
lengre tid, både forut for oppdyrkiningen, men også etterpå. Det høye trekullinnholde kan<br />
altså skyldes andre prosesser enn den rene trekullproduksjon i milene. For hvis tolkningen av<br />
trekullstøvinnholdet i L6 ikke skulle ha sammenheng med trekullmilene, så kan hulvegens<br />
bruksfaser kanskje trekkes tilbake i tid. Hvor langt tilbake i tid en kan trekke bruksfasene er<br />
høyst usikkert, kan hende til høgmiddealder, men antagelig ikke tilbake i vikingtid hvis vi<br />
holder oss til dateringen av graninnvandringen og forekomsten av granpollen i lagene. Et slik<br />
premiss hviler på at pollenkorn ikke vaskes nedover i lagene.<br />
Det er imidlertid flere spor etter aktiviteter i den umiddelbare nærhet som kan ha produsert<br />
trekullstøv. Det kan være pløyd ut flere kokegroper da L6 ble benyttet til åker, noe som kan<br />
ha ført til høyt innhold av trekullstøv. Det ligger flere synlige gravminner i nærheten, og<br />
branngravskikk var utbredt gravskikkpraksis fra yngre bronsealder til kristendommens<br />
innføring. Det kan tenkes at flere gravanlegg under flat mark kan ha blitt berørt av<br />
dyrkningsaktivitet, L6. En annen mulig forklaring kan være at det på stedet eller i umiddelbar<br />
nærhet har vært en forhistorisk boplass. Boplasser produserer også kullholdig avfall som kan<br />
ha blitt spredt utover områdene som senere ble dyrket. Avsetning av sandlag over<br />
dyrkningshorisonten kan tyde på at avstanden fra hulvegen til dyrket og åpent landskap var<br />
meget kort.<br />
36
Et annet moment med hensyn til vegenes alder i området er hulvegenes relasjon til andre<br />
kulturminner i landskapet. Det ligger graver ved lokaliteten, og relasjonen hulveg og<br />
gravanlegg synes også å kunne følges nordover mot <strong>Aske</strong> gårdene. Kildekritisk er det<br />
vanskelig å hevde at graver og hulveger er samtidig, men det er neppe å ta for sterkt i å hevde<br />
at ferdsel og gravanlegg synes å ha en nær sammenheng. Til inntekt for et slikt syn kan også<br />
bautasteinen trekkes inn. Sammenhengen mellom bautasteiner og veg synes å være direkte<br />
relatert til hverandre, bautastein som vegmerke, gjerne i vegers kryssningspunkter.<br />
Bautasteinen kan desverre ikke påvises i terrenget, men den gir en pekepinn om bruken av<br />
stedet, – et sted hvor veger og krysser og folk møter hverandre.<br />
Konklusjon<br />
Kan pollenanalyse/vegetasjonshistorie bidra til datering av utviklingen av hulveg?<br />
Pollenanalyer kan bidra til datering av hulvegers bruksfaser. Enten kan pollenanalysen<br />
gjennomføres ved å foreta en serie i og en referanseserie utenfor hulveg. Da vil<br />
vegetasjonshistorien i referanseserien kunne bruks for å plassere faser i hulvegen inn i<br />
vegetasjonshistorien. På <strong>Aske</strong> hadde vi en serie tatt ut i stratigrafisk klar relasjon til lagene i<br />
hulvegen. Det er mulig å tolke pollenanalysen i sammenheng med historisk belagte hendelser.<br />
Pollenanalysen indikerer at sedimentene over undergrunn er avsatt etter AD 800, da grantreet<br />
innvandret til Vestfold.<br />
Kan anleggingen av steingjerdet dateres?<br />
Steingjerdet er yngre enn L6/L10 som geolog, pollenanalytiker og arkeolog er enige om<br />
representerer en markoverflate/dyrkningshorisont. Nettopp dette laget inneholder utrolig mye<br />
trekullstøv. Trekullstøvet er satt i forbindelse med de mange trekullmilene i nærheten, som ble<br />
brukt fra slutten av 1500-tallet til langt ut på 1800-tallet. Steingjerdet er fundamentert og bygd<br />
opp forut for flere lag som er avsatt inntil gjerdet, og det overlagrer hulvegen. Steingjerdet er<br />
kanskje anlagt omkring 1600-1700 e.Kr.<br />
Kan lag eller faser i hulvegen dateres?<br />
Det har vist seg vanskelig å datere lagene arkeologisk. Stratigrafien inndeler lagene<br />
kronologisk, men gir ingen dateringer av lagene eller innholdet i lagene. Funn av keramikk i<br />
ett av lagene gir kun en bakre grense for lagets innhold. En kokegrop var skjært av hulvegens<br />
nedre grenseflate. Trekull som lå som fyll i kokegropen ble 14 Cdatert til yngre bronsealder.<br />
Denne radiologiske dateringen gir også kun en bakre grense for datering av de<br />
dokumenterbare slitasjeprosessene.<br />
Geologisk tolkning av profilene utført av en meget erfaren kvartærgeolog anga løslig noen<br />
tidsrom for masseavsetningene slik de lå i profilene. Geologens tidsanslag sammen med<br />
pollenanalyse fra et profil er benyttet i et forsøk på å datere bruksfaser i hulvegen. En<br />
kombinasjon av kilder fra ulike fagfelt ble satt sammen; stratigrafisk analyse kombinert med<br />
registrering av kulturminner i området, samt bruk av historiske kilder, og geologisk og<br />
pollenanalytisk ekspertise. Tolkning av hulvegens bruksfase er tentativt anslått til tidsrommet<br />
1500-1600 e.Kr. Den tentative konklusjonen baseres på et resonnement som inkluderer<br />
premisser med usikkerhetsmomenter.<br />
37
Referanser:<br />
Castberg, Ltnt. 1811. Grevskapskart over Larvik grevskap, kartblad 9A12, 1:4000.<br />
Finkenhagen, Ltnt. 1825: militærkart, kartblad 9A12, 1:20000<br />
Fornminneregisteret: http://www.dokpro.uio/~holmen/fornminner/niku.html<br />
Gansum & Skarre in prep: Hulveger, forslag til begreper og terminologi. Braut 2.<br />
Høeg, H. 2000: Rapport over en pollenanalytisk undersøkelse av prøver fra hulvei,<br />
<strong>Aske</strong> i Brunlanes, Larvik kommune, Vestfold. Upublisert rapport.<br />
Harris: E. C. 1989: Principles of archaeological stratigraphy. Second edition.<br />
Academic Press. London.<br />
Krogstad, T. 1992: Metoder for jordanalyser. Rapport nr 6/92. Institutt for jordfag.<br />
Norges Landbrukshøgskole, Ås.<br />
Lædre, P. E. 1980: Oppmåling av Laurvig grevskap, 1805-1818. Vestfoldminne, 70-75.<br />
Vestfold Historielag. Tønsberg.<br />
Rian, Ø. 1980: Vestfolds Historie. Grevskapstiden 1671-1821. Vestfold fylkeskommune.<br />
Statens Kartverk 1993: Sandefjord, M711, Blad 1813 III, utgave 4NOR. 1:50 000.<br />
Statens vegvesen Vestfold 1999: Analysesesultater for korngradering, <strong>Aske</strong> 4019/4,6.<br />
Oppdragsnummer Z01908.<br />
Sørensen, R. 2000: Sedimentologiske undersøkelser ved fire ”hulvei”-lokaliteter i<br />
søndre Vestfold. Rapport nr 1/2000.Institutt for jord- og vannfag.<br />
Norges Landbrukshøgskole, Ås.<br />
Winberg, B. 1994: Bondebruk under järnålder och medeltid.<br />
I Selinge, K-G. (red.): Kulturminnen och kulturmiljövård, 36-40.<br />
Riksantikvarieämbetet. Sveriges nationalatlas.<br />
Økonomisk kartverk.<br />
Muntlige referanser:<br />
Steinar Gulliksen: Laboratoriet for radiologisk datering.<br />
NTNU, Trondheim. Telefonsamtale 16.12.1999.<br />
Helge Irgens Høeg: Pollenanalytiker<br />
Høeg – Pollen, Larvik<br />
Gunnar Moe: Statens vegvesen Vestfold<br />
Tom Skarre: Statens vegvesen Vestfold<br />
Rolf Sørensen: Institutt for jord- og vannfag. Norges Landbrukshøgskole, Ås.<br />
38
<strong>Aske</strong> 4019/4,6 Larvik kommune, Vestfold Vedlegg 1<br />
Funnliste<br />
F nr Lag nr Koordinat, niv Funnmateriale<br />
F 1 Østre sjakt Sotblandet sand, fra kokegrop<br />
F 2 Østre sjakt Sotblandet sand, fra kokegrop<br />
F 3 Østre sjakt Trekullbiter, 14 C datert<br />
F 4 Østre sjakt Sotblandet sand, fra kokegrop<br />
F 5 Østre sjakt Sotblandet sand, fra kokegrop<br />
F 6 Østre sjakt Sotblandet sand, fra kokegrop<br />
F 7 Østre sjakt Sotblandet sand, fra kokegrop<br />
F 8 Østre sjakt Sotblandet sand, fra kokegrop *<br />
F 9 Østre sjakt Keramikk, grovt magret med fingrus og sand, lys<br />
brungul overflate på ut –og innside. Utsiden er jevn,<br />
innsiden ruglet. Kjernen i godset er mørk grå.<br />
Godsets tykkelse: 6 millimeter,<br />
Skårets form, ytterkantenes lendger: 10x10x10x7<br />
millimeter. Datering: YBA eller EJA.<br />
F 10 L 6 Vestre sjakt, nordprofil, Jordprøve<br />
* F 8 er delt i 8a, 8b og 8c, se diskusjon i rapporten.<br />
39
Pollenanalyse Vedlegg 2<br />
Pollenprøver<br />
Det ble tatt ut en serie pollenprøver i vestre sjakt, nordprofil ved 1,08 meter fra 0 punkt.<br />
Prøvenumrene og deres mål fra markoverflaten er som følger:<br />
Pollenprøve nummer Dybde fra markoverflate Lag nummer<br />
1 48 cm 9<br />
2 45 cm 6<br />
3 43 cm 6<br />
4 40 cm 6<br />
5 36 cm 6 topp av laget<br />
6 33 cm 5<br />
7 30 cm 5<br />
8 27 cm 3<br />
9 24 cm 3<br />
10 21 cm 3<br />
11 18 cm 2<br />
12 15 cm 2<br />
13 12 cm 2<br />
14 9 cm 2<br />
15 6 cm 1<br />
16 2 cm 1<br />
17 0 cm 1 topp av laget<br />
18 67 cm 9<br />
19 57 cm 9<br />
Målene i tabellen er enklere å se i forhold til profiltegning enn den oprinnelige<br />
høydeangivlesen i Høeg sin rapport. Høegs rapport er i sin helhet lagt som vedelgg nedefor.<br />
40
Bestemmelse av densitet og vanninnhold Vedlegg 3<br />
med radiologisk måleutstyr<br />
48
Korngradering og glødetap analyser Vedlegg 4<br />
Prøver fra vestre sjakt, nordprofil<br />
I vestre sjakt, nordprofil ble det tatt ut prøver av sediment. I tabellen er det ført opp geologisk og<br />
arkeologisk klassifisering av sedimenter som det ble tatt ut prøver fra. Resultatene er hentet fra Rolf<br />
Sørensens foreløpige rapport (Sørensen 2000).<br />
Glødetap<br />
Analyser Geologisk klassifisering<br />
B/C overgangsjikt Mulig begravet A/Bb sjikt C sjikt<br />
20-25 cm under 35-48 cm under markoverflaten ca 70 cm under<br />
markoverflaten<br />
markoverflaten<br />
Vanninnhold % 10,1 8,6 4,0<br />
Glødetap % 3,1 3,0 1,5<br />
L3 L6<br />
Arkeologisk klassifisering<br />
L9<br />
Vanninnholdet i massene omtalt som L9 ble også målt i østre sjakt, og verdien var da 10,42 % (se<br />
vedlegg 3).<br />
Korngradering<br />
Det foreligger to analyser av korngradering. Prøver tatt ut i vestre sjakt, nordprofil, som er analysert av<br />
Rolf Sørensen og prøver tatt ut fra L4 og L9 i østre sjakt analysert av Gunnar Moe.<br />
Vestre sjakt, norprofil. Resultatene er hentet fra Rolf Sørensens foreløpige rapport (Sørensen 2000).<br />
Den arkeologiske klassifiseringen av massene er tatt med som egen kollonne ytterst til høyre.<br />
Prøve nr: Grus grovsand Mellomsand Finsand Silt + leir Ark. Lnr:<br />
/ -dyp i cm 64 – 2 mm 2 – 0,6 mm 0,6 – 0,2 mm 0,2 – 0,06 mm < 0,06 mm<br />
A 20 - 25 2 18 65 5 10 L3<br />
B 35 – 48 3 21 65 4 7 L6<br />
C ca 70 2 15 76 5 2 L9<br />
Uttegnet kurve for korngraderingen viser hvorledes massene er sannensatt og er sammenlignet med<br />
flygesand.<br />
49
Korngradering hentet fra Sørensen foreløpige rapport.<br />
50
Prøvene som ble analysert av Gunnar Moe er gjengitt, og der framgår tall og uttegnet kurve for<br />
analysene. Den variasjon det kan synes å være i massene som arkeologisk er klassifisert som L9,<br />
strandavsetning, må kunne tolkes som naturlig variasjon i sedimentet. Fysisk er det sammenheng i<br />
profilene mellom vestre og østre sjakt, slik at L9 representerer ett og samme lag.<br />
51
Radiologisk datering Vedlegg 5<br />
52
Registrerte kulturminner Vedlegg 6<br />
På gården <strong>Aske</strong> (4019/4,6) i Larvik kommune, er det registrert gravhauger, bautastein,<br />
kullgroper, kullmiler og hulveger (ID: 203, 204, 206, 208, 219, 223). Nedenfor er en<br />
gjennomgang av de registrerte kulturminnene. Alle tekster med kursivert liten skrift er sitater<br />
fra fornminneregisteret. Eventuelle kommentarer om fornminnenes tilstand eller mangler ved<br />
registreringene er ført på under respektive ID beskrivelse.<br />
ID223.<br />
0-25m S for rv 301, Hulvei orientert Ø-V, klart markert, men i V avskåret av rv 301 og i Ø synes den å være<br />
tildekket av fyllmasse og kvist. Enkelte steder er den ødelagt i sidene av mindre masseuttak. L Ø-V 125m, br 1-<br />
2m, dybde 0,5-0,75m.<br />
Hulvegen som er omtalt i fornminneregisteret er en av tre hulveger som har samme retning og<br />
som ligger parallelt i landskapet.<br />
ID208<br />
2m Ø for en N-S-gående skogsvei,<br />
3 Uregelmessig gravrøys, uklart markert. Nå nærmest firkantet. Troligvis opprinnelig rund. Bevokst med<br />
mose og grantrær. Mål 7 x 7m, h 0,3m. 5m VNV for 1,<br />
4 Røys, trolig opprinnelig rund. Nå nærmest avlang. Ellers som 1. Midtpartiet omrotet. Bevokst med<br />
grantrær. Tvm: Ø-V 8m, h 0,2m.<br />
Mellom 1 og 2 løper et vannsig som i 1974 ble registrert som hulvei.<br />
Røysene er identiske med markering av nr 4 og 5 på kartet, figur 6. Markeringen av ID208 på<br />
Økonomisk kartverk er feilplassert , ca 100 meter for langt sør i forhold til deres faktiske<br />
beliggenhet. Vannsiget som omtales i fornminneregisteret er en udiskutabel hulveg. At det er<br />
vannsig i hulvegen er helt naturlig.<br />
ID203<br />
Lengst i V og 1m S for rv 301,<br />
1) Rundhaug, uklart markert, bygget av stein og sand. I midtpartiet et lite søkk.<br />
Bevokst med nåletrær. D 11m, h 0,2m.<br />
12m Ø for 1 og 3m S for rv 301,<br />
2) Bautastein, med rektangulært tverrsnitt med lengderetning N-S. Toppen er muligens avslått.<br />
H 0,75m, l 0,6m, br 0,3m.<br />
Bautasteinen er ikke å finne ved registrering i 1999.<br />
ID206<br />
På toppen av en liten S-vendt helling: Trekantet gravrøys, klart markert, omrotet i midtpartiet. Røysa er bygget<br />
av morenestein. Sidene er rette og måler 3m. Spissene i trekanten er orientert mot Ø, N og V. Mål Ø-V 10m, N-S<br />
8m, h 0,5m.<br />
ID204<br />
Lengst i Ø og S for og delvis i en skogsti.<br />
1 Rundrøys, uklart markert, avflatet midtparti. Bevokst med gran og løvbusker. Bygget av morenestein.<br />
D 8m, h 0,2m. 37m V for 1 og 5m N for stien.<br />
2 Rundhaug, uklart markert. Krater i midtpartiet. Bevokst med nåletrær. D 7m, h 0,4m.<br />
9m SV for 1 og N for stien.<br />
3 Rundhaug, uklart markert. Den har avflatet midtparti. Bevokst med grantrær. D 6m, h 0,3m.<br />
Ved befaring i 1999 var de to minste av gravhaugene (trolig nr 1 og 2, ID204) relativt godt<br />
markert i terrenget med fotgrøfter. Hvis det er slik at nr 3 (ID204 nr 3) ligger lengst sør og<br />
vest av de tre gravene, så er ikke målene i beskrivelsen riktige. Denne gravhaugen har vært 16<br />
meter i diameter og er sterkt ødelagt og derfor kun 0,5 meter høy. Gravhaugen kan være<br />
vanskelig å erkjenne, men er tydelig nok i sine ytterkanter. Den lar seg måle.<br />
53
ID219<br />
5m NØ for sti som går SØ-over fra N-gående skogsvei,<br />
9,5m SSV for en meget stor og frodig bjerk:<br />
Minst 3 kullgroper.<br />
D inntil 2,5m, dybde inntil 0,45m.<br />
Kloss i og V for den SV-ligste gropen:<br />
Flatt område, delvis avgrenset av uregelmessig grøft som går<br />
i slyngninger. Kullmiletuft.<br />
Flere slike grøfter finnes innen området V-over mot skogsbilveien.<br />
Hulveg A og B kan følges til myra sør for tjernet, kloss i to kullmiler.<br />
Nord for tjernet, som ligger øst for skogsbilvegen, ligger det mange levninger av kullmiler og<br />
kullgroper. Hulveg med kasseformet tverrsnitt er registrert nord for tjernet med retning mot<br />
gårdstunet på <strong>Aske</strong> 4019/4,6.<br />
54
Tegnforklaring Vedlegg 7<br />
Kartsignatur for hulveger<br />
Hulvegene har nå fått en kartsignatur. Signaturen angir hvilken veg terrenget og hulvegen<br />
heller, i form av skrå streker ut fra en linje. Linjen markerer planum og senterlinje for<br />
hulvegen. Skråstrekene tegnes fra senterlinjen og markerer skråningen mot slitasjekant. De<br />
skrå strekene kan tegnes korte eller lange, og de angir hulvegens ytre bredde, samt vinkelen<br />
på linjen angir dybde for hulvegen. Jo spissere vinkel fra linjen dess dypere er hulvegen.<br />
Eksempler:<br />
Hulveg, flat mark<br />
Hulveg, hellingsretning ( → )<br />
jevnt bred hulveg<br />
Hulveg, hellingsretning ( ← )<br />
hulvegen blir bredere<br />
Hulveg, hellingsretning ( ← )<br />
hulveg bred og dyp<br />
Denne utformingen av kartsignaturen viser hvilken veg terreng og hulveg faller/stiger, og<br />
hvor hulvegen passerer topper og flater.<br />
55