"Man kan jo ikke si chill'an bæstemor" - Munin - Universitetet i Tromsø
"Man kan jo ikke si chill'an bæstemor" - Munin - Universitetet i Tromsø
"Man kan jo ikke si chill'an bæstemor" - Munin - Universitetet i Tromsø
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
4.4: Observatørens paradoks<br />
utsagnet ligger erkjennelsen av at man som spr˚akforsker sjelden har mulig-<br />
het til ˚a bedømme oppriktigheten eller naturligheten i de stilene man f˚ar<br />
tilgang til i en intervju<strong>si</strong>tuas<strong>jo</strong>n. I de tilfellene der forskeren har mulighet til<br />
˚a følge informantene i møte med ulike so<strong>si</strong>ale relas<strong>jo</strong>ner, vil han/hun kunne<br />
undersøke ulike stiler. En vurdering av hvilke av disse som er mest naturlig<br />
blir likevel svært vanskelig, om <strong>ikke</strong> umulig 2 .<br />
4.4 Observatørens paradoks<br />
Termen observatørens paradoks henger nøye sammen med tilgangen p˚a et<br />
naturlig spr˚ak. Hvorvidt det er mulig ˚a f˚a tilgang til en spr˚akbrukers utvung-<br />
ne talem˚al avhenger av mange faktorer jeg skal komme nærmere inn p˚a.<br />
Sentralt her er forholdet intervjuer-informant, og den spr˚akbruks<strong>si</strong>tuas<strong>jo</strong>nen<br />
intervjuet utgjør.<br />
Labov (1972:11) <strong>si</strong>er at det er “the vernacular [that] offers the most syste-<br />
matic record of sound change in progress”. I en varias<strong>jo</strong>nsstudie som denne<br />
vil det derfor være dette spr˚aket man er p˚a jakt etter. I intervjuene som ble<br />
foretatt i denne undersøkelsen, var det <strong>ikke</strong> mulig ˚a observere spr˚aket til ung-<br />
dommer som snakket uformelt sammen i grupper. Forsøket p˚a ˚a f˚a tilgang<br />
til det naturlige spr˚aket m˚atte derfor foreg˚a p˚a andre m˚ater.<br />
I møtet mellom intervjuer og informant finnes mange ulike følelser og<br />
forventninger. Disse kombinert med at det under samtalen benyttes b˚andopp-<br />
taker, <strong>kan</strong> til sammen føre til det Labov kaller the observer’s paradox. Ogs˚a<br />
Milroy (1980:12) problematiserer dette, og <strong>si</strong>er at det naturlige spr˚aket “tends<br />
to disappear under direct observation”. ˚A finne den naturlige spr˚akstil i en<br />
intervju<strong>si</strong>tuas<strong>jo</strong>n, viser seg alts˚a ifølge disse to ˚a være vanskelig ettersom<br />
intervjuet i utgangspunktet er en unaturlig og formell <strong>si</strong>tuas<strong>jo</strong>n, selv om<br />
2 Milroy (1980:78) hevder at man <strong>kan</strong> f˚a tilgang p˚a det naturlige spr˚aket ved ˚a tilbringe<br />
lang tid i et gitt spr˚akmiljø. Hun <strong>si</strong>er at dette krever mye av forskeren, som ofte m˚a inng˚a i<br />
svært nære relas<strong>jo</strong>ner med informantene og “over a period of even a few weeks”. Tilgangen<br />
p˚a det naturlige spr˚aket blir i et slikt perspektiv svært vanskelig, og forutsetter langvarig<br />
oppfølging fra forskeren.<br />
45