"Man kan jo ikke si chill'an bæstemor" - Munin - Universitetet i Tromsø
"Man kan jo ikke si chill'an bæstemor" - Munin - Universitetet i Tromsø
"Man kan jo ikke si chill'an bæstemor" - Munin - Universitetet i Tromsø
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
3.5: Akkomodas<strong>jo</strong>nsteorien<br />
er etablert p˚a grunnlag av en bestemt og relativt ensartet so<strong>si</strong>okul-<br />
turell tilhørighet, <strong>kan</strong> det med andre ord dokumenteres en betydelig<br />
individuell spredning, en slags restkategori av usystematisk varias<strong>jo</strong>n<br />
som <strong>ikke</strong> umiddelbart <strong>kan</strong> relateres til noen av de overordnete so<strong>si</strong>ale<br />
inndelingskriteriene (loc.cit).<br />
3.5.2 Kodeveksling<br />
Gumperz (1982:59 f.) kaller den varias<strong>jo</strong>nen som <strong>kan</strong> oppst˚a mellom ulike<br />
spr˚akkoder i en kommunikas<strong>jo</strong>ns<strong>si</strong>tuas<strong>jo</strong>n for conversational code switching.<br />
Dette definerer han som the juxtapo<strong>si</strong>tion within the same speech exchange<br />
of passages of speech belonging to two different grammatical systems or sub-<br />
systems”(loc.cit). Denne blandinga regnes som den vekslinga spr˚akbrukere<br />
foretar i ulike <strong>si</strong>tuas<strong>jo</strong>ner, men <strong>kan</strong> ogs˚a foreg˚a innafor mindre spr˚aklige en-<br />
heter, som for eksempel i en og samme setning. Dette er kodeblanding. Der-<br />
som en spr˚akbruker i større grad skiller de ulike kodene eller spr˚akvarietetene<br />
fra hverandre, og for eksempel bruker en varietet hjemme og en annen ute<br />
sammen med venner, beskrives dette som kodeveksling.<br />
Mæhlum (1992:307) drøfter hvorvidt det er mulig ˚a skille mellom to ulike<br />
vekslingsstrategier, og Holland (2001:37) <strong>si</strong>er at dette er en ”idealisering av<br />
virkeligheten”. I stedet for ˚a operere med to ulike strategier ønsker Mæhlum<br />
(1992) en modell der det framg˚ar at kodeblanding og kodeveksling kun er<br />
ytterpunkter p˚a en varias<strong>jo</strong>nsskala der informantene ofte plasserer seg et<br />
sted mellom ytterpunktene. Hun <strong>si</strong>er at de to vekslingsformene utelukker<br />
alts˚a <strong>ikke</strong> hverandre innenfor et individuelt register”(op.cit 307-308).<br />
At spr˚akbrukere bytter mellom ulike koder i en kommunikas<strong>jo</strong>ns<strong>si</strong>tua-<br />
s<strong>jo</strong>n, <strong>kan</strong> tolkes som et behov for so<strong>si</strong>al aksept uttrykt gjennom spr˚aket.<br />
Dette refererer Mæhlum (1992:292) til som kontekstuelt bestemte, so<strong>si</strong>alt<br />
<strong>si</strong>gnifi<strong>kan</strong>te spr˚akvekslingar”. Byttinga mellom spr˚akkodene er alts˚a bestemt<br />
av den enkelte kontekst og av graden av so<strong>si</strong>ale behov. Dette <strong>kan</strong> tolkes som<br />
ei identitetssøkende handling der kodevekslinga er en m˚ate ˚a forhandle om<br />
so<strong>si</strong>al aksept p˚a. Mæhlum (op.cit:293) <strong>si</strong>er at<br />
35