"Man kan jo ikke si chill'an bæstemor" - Munin - Universitetet i Tromsø
"Man kan jo ikke si chill'an bæstemor" - Munin - Universitetet i Tromsø
"Man kan jo ikke si chill'an bæstemor" - Munin - Universitetet i Tromsø
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Kapittel 3: Teori<br />
p˚a ˚a oppfattes po<strong>si</strong>tivt. Dette <strong>kan</strong> igjen medføre at informanten p˚a <strong>si</strong>n <strong>si</strong>de<br />
tilpasser seg b˚ade <strong>si</strong>tuas<strong>jo</strong>n og intervjuer. I tillegg <strong>kan</strong> <strong>si</strong>tuas<strong>jo</strong>nens formelle<br />
preg og intervjuerens ønske om ˚a bli oppfattet p˚a en spe<strong>si</strong>ell m˚ate virke inn<br />
p˚a spr˚akets tilpasningsme<strong>kan</strong>ismer.<br />
Akkomodas<strong>jo</strong>n henger likevel nært sammen med flere av de andre teo-<br />
riene og perspektivene jeg anvender p˚a materialet i denne undersøkelsen.<br />
B˚ade i forhold til mobilitet, kjønnsmes<strong>si</strong>ge forskjeller i spr˚akbruk og iden-<br />
titet ser man at akkomodas<strong>jo</strong>n er sentralt som teoretisk tilnærming for ˚a<br />
forst˚a spr˚akvarias<strong>jo</strong>n. <strong>Man</strong> <strong>kan</strong> anta at informantene fra Lyngseidet lar seg<br />
p˚avirke b˚ade av relas<strong>jo</strong>ner og spr˚ak til de menneskene de omg˚as utenfor og p˚a<br />
hjemstedet. I et slikt perepektiv blir det vanskelig ˚a utelukke denne teorien<br />
helt, selv om den <strong>ikke</strong> <strong>kan</strong> brukes operas<strong>jo</strong>nelt p˚a tallmaterialet i analysen.<br />
Akkomodas<strong>jo</strong>nsteorien vil jeg derfor kun anvende som et supplement til de<br />
andre analytiske redskapene.<br />
3.5.1 Interaks<strong>jo</strong>nell synkronisering<br />
Ogs˚a Mæhlum (1992) (etter Gatewood og Rosenwein 1981) tar utgangspunkt<br />
i at mennesker inng˚ar i so<strong>si</strong>ale nettverk. I disse nettverkene foreg˚ar det mest<br />
sannsynlig en viss grad av akkomodas<strong>jo</strong>n (interaks<strong>jo</strong>nell synkronisering), men<br />
for Mæhlum er det mest interessant ˚a g˚a helt ned p˚a individplanet. I mot-<br />
setning til Milroys interesse for gruppers spr˚ak er Mæhlum i <strong>si</strong>n avhandling<br />
fra Svalbard (op.cit) opptatt av hver enkelt ungdom <strong>si</strong>n m˚ate ˚a snakke p˚a.<br />
Hun ser p˚a spr˚aklige strategier, alts˚a hvorvidt informantene konvergerer el-<br />
ler divergerer, men ogs˚a p˚a nødvendigheten av ˚a ”i større grad ˚a fokusere p˚a<br />
enkeltindividet som analytisk enhet”(op.cit:95). Hun trekker fram hvordan<br />
individet gjennom so<strong>si</strong>al interaks<strong>jo</strong>n bruker <strong>si</strong>n verbale atferd som noe per-<br />
sonspe<strong>si</strong>fikt, heller enn gruppespe<strong>si</strong>fikt. Hun distanserer seg dessuten fra den<br />
kvantitative forskertradis<strong>jo</strong>nen, som hun hevder <strong>ikke</strong> i stor nok grad skaper<br />
rom for tolking av interaks<strong>jo</strong>n som en viktig faktor for nivelleringer i spr˚aket.<br />
Videre skriver hun at:<br />
innenfor hver av de forh˚andsopprettede so<strong>si</strong>ale kategoriene, som alts˚a<br />
34