"Man kan jo ikke si chill'an bæstemor" - Munin - Universitetet i Tromsø
"Man kan jo ikke si chill'an bæstemor" - Munin - Universitetet i Tromsø
"Man kan jo ikke si chill'an bæstemor" - Munin - Universitetet i Tromsø
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
7.4: Hvor tar lyngendialekten veien?<br />
meg og informanten. Dette blir umulig for meg ˚a vurdere ettersom jeg kun<br />
har registrert denne ene spr˚akbruks<strong>si</strong>tuas<strong>jo</strong>nen.<br />
B˚ade so<strong>si</strong>ale nettverk og akkomodas<strong>jo</strong>n vil trolig ha betydning for hvor-<br />
dan informantene snakker, men ettersom mitt materiale er noe begrenset,<br />
blir dette kun spekulas<strong>jo</strong>ner. Jeg finner det likevel vanskelig ˚a utelukke dem<br />
helt ettersom de henger s˚a nært sammen med mobilitet. Med økt mobili-<br />
tet vil informantene ha ei økt so<strong>si</strong>al kontaktflate. Med denne økte so<strong>si</strong>ale<br />
kontaktflata kommer økt sjanse for en spr˚aklig tilpasning. Ettersom infor-<br />
mantene i denne undersøkelsen viser varias<strong>jo</strong>n som <strong>kan</strong> peke i retning av<br />
andre dialektvarieteter <strong>kan</strong> det her ligge muligheter for videre undersøkelser.<br />
7.4 Hvor tar lyngendialekten veien?<br />
Jeg har tidligere understrekt at det er vanskelig ˚a <strong>si</strong> noe generelt om lyn-<br />
gendialekten med et materiale p˚a kun ti informanter. Det er ogs˚a vanskelig<br />
˚a forut<strong>si</strong> noe om videreutviklinga for denne dialekten. Milroy (1980 <strong>si</strong>detall)<br />
<strong>si</strong>er imidlertid at ogs˚a et lite utvalg informanter <strong>kan</strong> være representativt s˚a<br />
lenge det er riktig, og systematisk plukket ut. Uten ˚a gjøre hevd p˚a at denne<br />
lille informantgruppa er representativ, vil jeg likevel peke p˚a noen tendenser<br />
i materialet.<br />
I de ulike spr˚akvariablene er det ulike tendenser for hvor varias<strong>jo</strong>nen tar<br />
veien. For personlig pronomen i første person entall virker det som at va-<br />
rias<strong>jo</strong>nen jeg kunne registrere hos informantene Maria, Mia og Stine gikk i<br />
retning av økt bruk av [æ:g] og [æ(:)]. Dette <strong>kan</strong> man anta er former adop-<br />
tert fra <strong>Tromsø</strong> bym˚al ettersom b˚ade Maria og Mia bor der, og Stine <strong>si</strong>er at<br />
denne varieteten p˚avirker hennes talem˚al. Om denne varias<strong>jo</strong>nen er starten<br />
p˚a ei endring, som <strong>si</strong>den kommer til ˚a spre seg, ser det ut til at det er dette<br />
bym˚alet som har p˚avirkningskraft.<br />
N˚ar det gjelder diftongen /ei/ kunne vi av analysen lese store forskjeller<br />
i hvordan de middelaldrende og de unge voksne benyttet deg av de ulike<br />
variantene. Dersom man generaliserer p˚a bakgrunn av dette, <strong>kan</strong> det se ut<br />
145