"Man kan jo ikke si chill'an bæstemor" - Munin - Universitetet i Tromsø
"Man kan jo ikke si chill'an bæstemor" - Munin - Universitetet i Tromsø
"Man kan jo ikke si chill'an bæstemor" - Munin - Universitetet i Tromsø
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
6.5: Realisering av kort vokal /e/ foran palatal<br />
Den best˚ar av de tre stabile informantene Stian, Silje og Stine, men ogs˚a av<br />
de mobile informantene Martin, Marianne og Marius. Mobilitet ser <strong>ikke</strong> ut<br />
til ˚a virke inn p˚a hvilken spr˚aklig strategi de velger.<br />
Videre ser vi at de som benytter seg minst av varianten [æ], er stabile<br />
Stein og Signe, men ogs˚a den mobile Mia. Dette er p˚a tross av at b˚ade Stein<br />
og Mia rapporterer at [æ] er den mest typiske uttalen for Lyngen. Maria<br />
plasserer seg midt mellom gruppene med like stor bruk av begge varianter.<br />
Informantgruppa framst˚ar som svært heterogen i bruken av denne varia-<br />
belen, og dette ser ut til ˚a g˚a p˚a tvers av inndelingskategorien som omhandler<br />
flytting og stabilitet. Omdals (1991:196) undersøkelser av setesdøler i Kristi-<br />
ansand indikerer at den spr˚aklige tilpas<strong>si</strong>nga er “individavhengig”. Helgander<br />
(1996:162) framhever individets behov for ˚a tilhøre ulike so<strong>si</strong>ale grupper. Det<br />
er ifølge ham individets ønske om aksept og tilhørighet som gjør at mobile<br />
mennesker tilegner seg nye dialektale varianter. Dette m˚a ogs˚a sees i sam-<br />
menheng med det enkelte individs personlighet. Om ulike personligheter skal<br />
ha avgjørende betydning, m˚a mobilitet sees p˚a som en abstraks<strong>jo</strong>n. Mobilitet<br />
trenger i s˚a m˚ate <strong>ikke</strong> først og fremst være en fy<strong>si</strong>sk bevegelse, men heller en<br />
“psykologisk basert størrelse” (Mæhlum 1992:331). Den fy<strong>si</strong>ske forflytningen<br />
har i følge dette ingen direkte innvirkning p˚a spr˚akbruk. I stedet f˚ar de-<br />
res mentale evne til mobilitet avgjørende betydning. Mæhlum (op.cit) viser<br />
imidlertid til at dette er et komplekst forhold ved mennesket som er svært<br />
vanskelig ˚a benytte seg av operas<strong>jo</strong>nelt.<br />
Dette <strong>kan</strong> vi se i sammenheng med analysen av diftongen /ei/. 27 Varia-<br />
s<strong>jo</strong>nsmønstret for [ei-æi] minner om varias<strong>jo</strong>nsmønstret for [e-æ], og ogs˚a her<br />
var det vanskelig˚a knytte den spr˚aklige varias<strong>jo</strong>nen til den fy<strong>si</strong>ske mobiliteten<br />
i informantgruppa. I likhet med i analysen av diftongen /ei/ forholder infor-<br />
mantene i denne analysen seg til to ulike spr˚aklige varianter av variabelen,<br />
og vi <strong>kan</strong> se at de fordeler seg p˚a svært lik m˚ate i valg av variant i talem˚alet<br />
27 Begge disse variablene omhandler varias<strong>jo</strong>nen mellom variantene [e]-[æ]. Det er med<br />
andre ord et sammenfallende mønster i varias<strong>jo</strong>nen der denne vokalen er involvert. Dette<br />
ser ut til ˚a være uavhengig av hvorvidt det er i forhold til den korte vokalen /e/ eller<br />
diftongen /ei/.<br />
115