"Man kan jo ikke si chill'an bæstemor" - Munin - Universitetet i Tromsø
"Man kan jo ikke si chill'an bæstemor" - Munin - Universitetet i Tromsø
"Man kan jo ikke si chill'an bæstemor" - Munin - Universitetet i Tromsø
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Kapittel 6: Analyse av fire spr˚aklige variabler i lys av so<strong>si</strong>olingvistisk teori<br />
[ei] [æi]<br />
AF RF AF RF<br />
Kvinner 35 37,3 75 62,7<br />
Menn 53 25,1 125 74,9<br />
Tabell 6.14: Gruppevarias<strong>jo</strong>n i forhold til kjønn for diftongen /ei/<br />
medlemmene. 24 For eksempel <strong>kan</strong> man fra de individuelle frekvensene i tabell<br />
6.10 og 6.11 se at kvinnene benytter større del av skalaen for relativ frekvens.<br />
Her finnes begge ytterpunkter, med Silje og Stine som kun bruker varianten<br />
[æi], og Mia som bare benytter seg av [ei]. Ut ifra disse <strong>kan</strong> en <strong>si</strong> at kvinnene<br />
er mest konsekvente og har minst varias<strong>jo</strong>n i <strong>si</strong>n spr˚akbruk. Blant mennene<br />
finner vi riktignok Marius, som er helt konsekvent i <strong>si</strong>n bruk av [æi], men<br />
her finnes ogs˚a Stein og Stian som har omtrent like mange belegg for hver<br />
variant, og som dermed viser størst individuell varias<strong>jo</strong>n.<br />
6.4.5 Identitet som forklaring<br />
Varianten [æi] har markørverdi for flere av informantene, og blir trukket fram<br />
av syv av dem som typisk for deres hjemstedsdialekt. P˚a bakgrunn av dette<br />
vil b˚ade solidaritet med hjembygda, status og identitet være viktige forhold<br />
som <strong>kan</strong> være med p˚a ˚a beskrive hvorfor informantene fordeler seg slik de<br />
gjør. For Mia, som selv <strong>si</strong>er at hun “aldri vil fløtte telbvake te Lyngen”, at<br />
hun <strong>ikke</strong> lenger “tænke p˚a Lyngen s˚am jæm”, og som selv <strong>ikke</strong> lenger føler<br />
hun snakker lyngendialekt, f˚ar <strong>ikke</strong> denne markørformen høy status. Den blir<br />
heller <strong>ikke</strong> viktig for ˚a markere lokal solidaritet. Vi ser av tabell 6.10 at hun<br />
<strong>ikke</strong> bruker [æi] i det hele tatt. For Martin er saken motsatt. Han har bodd<br />
lenge borte, men markerer seg likevel som lyngsværing med sterke b˚and til<br />
24 Varias<strong>jo</strong>nen blant gruppemedlemmene ville kommet fram dersom man beregnet de<br />
statistiske størrelsene varians eller standardavvik. Disse tallene viser spredningen inna-<br />
for gruppa, eller den gjennomsnittlige avstanden mellom de individuelle resultatene og<br />
gruppegjennomsnittet.<br />
106