"Man kan jo ikke si chill'an bæstemor" - Munin - Universitetet i Tromsø
"Man kan jo ikke si chill'an bæstemor" - Munin - Universitetet i Tromsø
"Man kan jo ikke si chill'an bæstemor" - Munin - Universitetet i Tromsø
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
6.4: Realisering av diftongen /ei/<br />
analysen av spr˚aklig varias<strong>jo</strong>n i forhold til gruppeinndelinga stabil-mobil.<br />
Det er indikas<strong>jo</strong>ner i materialet p˚a at de mobile som gruppe i større grad<br />
bruker [æi] enn [ei]. I denne informantgruppa ser det <strong>ikke</strong> ut til at økt mo-<br />
bilitet medfører økt utjevning eller standardisering 22 av dette spr˚aktrekket.<br />
Ut fra dette <strong>kan</strong> man anta at det er i ferd med ˚a skje ei endring i dialekten<br />
<strong>si</strong>den disse resultatene skiller seg fra blant annet talem˚alsprøven i Jahr og<br />
Skare (1996). Denne endringa er det i s˚a tilfelle de mobile som ser ut til ˚a<br />
initiere <strong>si</strong>den de oftere benytter seg av varianten [æi]. I denne analysen har<br />
vi sett at de mobile informantene fordeler seg ganske jevnt uten at den teore-<br />
tiske tilnærminga geografisk mobilitet virker ˚a ha noen stor, eller avgjørende<br />
betydning for resultatene. En eventuell spredning av formen [æi] vil derfor<br />
trolig skyldes andre utenomspr˚aklige faktorer enn fy<strong>si</strong>sk mobilitet.<br />
Siden den fy<strong>si</strong>ske mobiliteten <strong>ikke</strong> ser ut til ˚a være avgjørende i forhold<br />
til utbredelsen av variantene av denne variabelen, <strong>kan</strong> man søke forklaringer<br />
i faktoren personlighet. Denne tilnærminga ˚apner for at mobilitet <strong>ikke</strong> først<br />
og fremst trenger ˚a ta utgangspunkt i hvorvidt mennesker forflytter seg fy-<br />
<strong>si</strong>sk. I stedet <strong>kan</strong> hvert individ inneha en evne til mobilitet som ligger p˚a<br />
et psykologisk plan. Mæhlum (1992:332) omtaler dette som en type “so<strong>si</strong>al<br />
flek<strong>si</strong>bilitet”. Dersom man antar at gruppa unge voksne er preget av mo-<br />
bilitet, uavhengig av inndelinga stabil-mobil, vil man kunne hevde at deres<br />
evne til nettopp en slik type flek<strong>si</strong>bilitet <strong>kan</strong> være avgjørende for valg av<br />
spr˚aktrekk. En slik flek<strong>si</strong>bilitet <strong>kan</strong> p˚avirke spr˚akbrukeren i ulike so<strong>si</strong>ale om-<br />
givelser. Dette <strong>kan</strong> medføre at spr˚akbrukeren, i den grad han innehar en slik<br />
evne, skifter raskere mellom spr˚akvarieteter enn de som <strong>ikke</strong> innehar den-<br />
ne evnen. Situas<strong>jo</strong>nelle spr˚akvekslinger eller dialektvekslinger opptrer trolig<br />
hyppigere for denne karaktertypen. Dette <strong>kan</strong> igjen medføre at informanten<br />
i intervjuet snakker i tr˚ad med den normen han/hun oppfatter som passende<br />
for den aktuelle spr˚akbruks<strong>si</strong>tuas<strong>jo</strong>nen.<br />
22 [ei] er den forma som ligger nærmest skriftspr˚aknormen. Dette er ogs˚a den uttale-<br />
varianten man finner i <strong>Tromsø</strong> bym˚al, samt i Balsf<strong>jo</strong>rd. En eventuell utjevning av lokale<br />
dialekttrekk vil derfor mest sannsynlig p˚avirke [æi]-uttalen i retning av [ei].<br />
101