SVERIGES LANTBRUKSUNIVERSITET - Epsilon Open Archive - SLU
SVERIGES LANTBRUKSUNIVERSITET - Epsilon Open Archive - SLU
SVERIGES LANTBRUKSUNIVERSITET - Epsilon Open Archive - SLU
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
246<br />
God vattenförsörjning oKar potatisens kväveupptagning. I en svensk<br />
undersökning som omfattade 18 försök upptogs i knölskörden 13-23 % mer<br />
kväve i bevattnade försöksled (Linner, 1984). Jörgensen (1987) fann i<br />
en dansk undersökning att kväveupptagningen i knölskörden ökade med<br />
16-25 % i bevattnade led. Vid en genomsnittlig kvävegödsling med 175<br />
kg per hektar återfanns 146 kg per hektar i knölskörden i obevattnade<br />
led. I bevattnade led fanns 169-182 kg per hektar i knölskörden.<br />
MARKENS KVÄVEFÖRRÄD<br />
Mängden mineralkväve i marken vid tiden för potatissättningen varierar<br />
starkt beroende bl a på jordart, förfrukt och förutsättningarna för<br />
utlakning sedan föregående höst. Vid en undersökning av 24 fält före<br />
potatissättningen fanns det i medeltal 82 kg mineralkväve per hektar i<br />
nivån 0-90 cm. Mängden varierade mellan olika fält från 24 till 212 kg<br />
per hektar (Mattsson & Linden, 1988).<br />
För potatis är det främst kvävet i skiktet 0-30 cm som har betydelse<br />
för kväveförsörjningen. I medeltal fanns det i den nämnda undersökningen<br />
36 kg per hektar i skiktet 0-30 cm. Beräkningar visade att en<br />
ökning av mineralkväveförrådet med l kg per hektar motiverade en sänkning<br />
av kvävegivan med 1,1 kg per hektar.<br />
Kvävemineraliseringen under växtperioden varierar från fält till fält<br />
och mellan åren. Även om man genom analys känner till mineralkväveförrådet<br />
på våren är det därför svårt att vid tiden för potatissättningen<br />
bedöma kvävegödslingsbehovet • Möjligheterna att säkrare bedöma kvävegödslingsbehovet<br />
ökar om gödslingen sker senare.<br />
Mineralkväveförrådet i marken på hösten efter potatisskörden är ofta<br />
betydligt större än exempelvis efter stråsäd. Mängden mineralkväve<br />
efter potatisskörden är inte sällan större än på våren före gödslingen.<br />
Mattsson & Linden (1988) fann att mineralkväveförrådet i skiktet<br />
0-30 cm oKade från i medeltal 36 kg per hektar på våren till 39 respektive<br />
52 kg per hektar på hösten i led som kvävegödslats med 75 respektive<br />
125 kg per hektar. Kvävebortförseln med knölskörden var i<br />
medeltal 90 respektive 108 kg per hektar.<br />
KVÄVEGÖDSLINGS STRATEGI<br />
Riklig kvävetillgång i början av växtperioden stimulerar blastutvecklingen.<br />
Ofta blir blasten kraftigare än vad som behövs för en maximal<br />
knöl tillväxt. Vid alltför kraftig blastutveckling bidrar endast en del<br />
av blasten till fotosyntesproduktionen. De nedre skuggade delarna av<br />
blasten får en negativ assimilationsbalans och konkurrerar således med<br />
knölarna om produkterna från fotosyntesen. En kvävegödslingsstrategi<br />
med måttlig gödsling vid sättningen och komplettering senare under<br />
växt- perioden tillgodoser bättre potatisens behov av kväve under olika<br />
utvecklingsstadier. Kvävetillgången under knöltillväxten är viktig<br />
för avkastningen Även med en hög engångsgiva före sättningen blir<br />
kvävetillgången under knöltillväxten ofta otillräcklig.<br />
FÖRSÖK MED DELADE KVÄVEGIVOR<br />
I bevattnade försök med olika kvävegödslingsstrategi har uppdelning av<br />
kvävegi van i flertalet fall givit högre knölskörd (Tabell 1), högre<br />
kvot knölar/blast och en större kväveupptagning i knölskörden • Särskilt<br />
under år med hög nederbörd under försommaren har kvävegivor