NIKU publikasjoner 103
NIKU publikasjoner 103
NIKU publikasjoner 103
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Norsk institutt for kulturminneforskning<br />
Eidsvoll 2014 - et visjonsprogram<br />
Geir Thomas Risåsen
Norsk institutt for kulturminneforskning<br />
<strong>NIKU</strong><br />
<strong>NIKU</strong> ble etablert 1. september 1994 som del av Stiftelsen for naturforskning<br />
og kulturminneforskning, NINA•<strong>NIKU</strong>. Instituttet har som oppgave<br />
å utføre anvendt forskning og forskningsbasert oppdragsvirksomhet innenfor<br />
kulturminnevernet og målsettingen er å være et nasjonalt og internasjonalt<br />
kompetansesenter innen anvendt kulturminneforskning.<br />
<strong>NIKU</strong> har kompetanse bl.a. innen arkeologi (forhistorie og middelalder),<br />
arkitektur, etnologi, fotografi, fysisk antropologi, geografiske informasjonssystemer,<br />
informatikk, konservering og kunsthistorie. Instituttet utfører<br />
forskning og oppdrag innenfor følgende områder:<br />
• Arkeologi i middelalderbyene<br />
• Arkeologiske registreringer og overvåkinger<br />
• Bygningsundersøkelser<br />
• Fargeundersøkelser (bygninger)<br />
• Fotodokumentasjon<br />
• Humanosteologi<br />
• Konservering og restaurering<br />
• Landskap og kulturminner<br />
• Landskapsanalyser og konsekvensutredninger for kulturminner i samband<br />
med naturinngrep og arealendringer<br />
• Miljøovervåking<br />
• Oppmålinger<br />
• Registrering av kulturminner<br />
De største oppdragsgiverne er, i tillegg til Miljøverndepartementet og<br />
Norges forskningsråd, Riksantikvaren, Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet<br />
og andre offentlige institusjoner og bedrifter (Statsbygg,<br />
Forsvaret ol.).<br />
<strong>NIKU</strong> har sitt hovedkontor i Oslo og distriktskontorer i Bergen, Oslo<br />
(Gamlebyen), Tromsø, Trondheim og Tønsberg. Fellesadministrasjonen<br />
med det andre instituttet i Stiftelsen, NINA, ligger i Trondheim.<br />
<strong>NIKU</strong> Publikasjoner<br />
Fra 2001 går instituttet bort fra de tidligere seriene, Fagrapport, Oppdragsmelding<br />
og Temahefte, og utgir én serie, <strong>NIKU</strong> Publikasjoner. Serien<br />
nummereres i fortsettelse av Oppdragsmeldingene, men vil innholdsmessig<br />
omfatte det vide spekter av kulturminnefaglige tema og rapporter som tidligere<br />
fordelte seg på tre serier.<br />
Fakta-ark<br />
Hensikten med disse er å gjøre viktige resultater av den faglige virksomheten<br />
tilgjengelig for et større publikum. Fakta-arkene er gratis; de er også<br />
tilgjengelige på hjemmesiden til NINA•<strong>NIKU</strong>, www.ninaniku.no.<br />
Prosjekt nr.: 21147<br />
Oppdragsgiver: Riksantikvaren<br />
Tilgjengelighet: Åpen<br />
Ansvarlig signatur:<br />
Risåsen, G. Th. 2001. Eidsvoll 2014 -<br />
et visjonsprogram. – <strong>NIKU</strong> <strong>publikasjoner</strong><br />
<strong>103</strong>: 1-27.<br />
Oslo, februar 2000<br />
<strong>NIKU</strong> <strong>publikasjoner</strong> <strong>103</strong><br />
ISSN 1502-4903<br />
ISBN 82-426-1192-0<br />
Rettighetshaver ©: NINA•<strong>NIKU</strong><br />
Stiftelsen for naturforskning<br />
og kulturminneforskning<br />
Publikasjonen kan siteres fritt med<br />
kildeangivelse<br />
Illustrasjon på tittelbladet:<br />
Figur 1. Kolorert kobberstikk fra<br />
1830-årene. Sannsynligvis laget i forbindelse<br />
med at Eidsvollsbygningen<br />
ble innkjøpt som nasjonalminnesmerke<br />
i 1837. Foto Riksarkivet, Oslo.<br />
Redaksjon:<br />
Grete Gundhus<br />
Grafisk formgivning:<br />
Elisabeth Mølbach<br />
Tegnekontoret NINA•<strong>NIKU</strong><br />
Opplag: 2. oppl.: 300<br />
Sats: NINA•<strong>NIKU</strong><br />
Trykk: InPublish Kopisentralen AS<br />
Trykt på miljøpapir<br />
Kontaktadresse:<br />
<strong>NIKU</strong><br />
Dronningensgt. 13,<br />
Postboks 736 Sentrum<br />
N-0105 Oslo<br />
Tlf.: 23 35 50 00<br />
Faks: 23 35 50 01<br />
Internett: www.ninaniku.no
niku <strong>103</strong><br />
Referat<br />
Eidsvoll 2014 - et visjonsprogram.<br />
– <strong>NIKU</strong> <strong>publikasjoner</strong> nr. <strong>103</strong>: 1-27<br />
Eidsvollsbygningen er et av landets<br />
fremste nasjonalmonumenter. Etter<br />
privat initiativ fra blant andre Henrik<br />
Wergeland ble den i 1837 innkjøpt for<br />
innsamlede midler som nasjonalt minnesmerke,<br />
som monument over de<br />
rikspolitiske begivenhetene som fant<br />
sted i bygningen våren 1814. Eidsvollsbygningen<br />
var den gang hovedbygning<br />
på Eidsvoll jernverk og hjem for Carsten<br />
Anker og hans familie. I 1814 var<br />
Ankers hjem en av de største og mest<br />
moderne privatboliger i landet med<br />
interiører på høyde med det beste som<br />
ble skapt i den dansk-norske samtiden.<br />
Hjemmet ble oppløst ved auksjon i<br />
1823, som følge av Ankers konkurs.<br />
Ved kjøpet i 1837 ble verkseierboligen<br />
med paviljonger og park eiermessig<br />
skilt fra verket, som hadde dannet<br />
anleggets økonomiske grunnlag. Stortinget<br />
aksepterte Eidsvollsbygningen<br />
som gave i 1851 og utførte de første<br />
vedlikeholds- og istandsettelsesarbeider<br />
i årene som fulgte. Disse har vært<br />
etterfulgt av to store og mer omfattende<br />
restaureringer til henholdsvis<br />
Grunnlovens 100-års jubileum i 1914<br />
og til 150-års jubileet i 1964. Felles for<br />
disse arbeidene er at de i all hovedsak<br />
har begrenset seg til deler av anlegget.<br />
Forord<br />
I ettertid viser det seg at de valg som<br />
ble foretatt under begge restaureringer<br />
bygget på til dels mangelfull kunnskap<br />
om bygningens historie og Ankers interiører.<br />
Anleggets historiske kvaliteter<br />
ble viet mindre interesse. Dagens<br />
anlegg representerer derfor til dels<br />
store avvik i forhold til den dokumenterte<br />
situasjonen i 1814.<br />
Dagens kunnskap om bygningen og<br />
anlegget som helhet gir en unik mulighet<br />
til å gjenskape en stor del av situasjonen<br />
fra 1814. Sammenligner vi<br />
utarbeidelsen av Grunnloven med den<br />
amerikanske Uavhengighetserklæringen<br />
fra 1776, er en slik gjenskaping<br />
gjort med Monticello i Virginia, hjemmet<br />
til en av Uavhengighetserklæringens<br />
viktigste skapere; president Thomas<br />
Jefferson. Slottet Gunnebo<br />
utenfor Göteborg har på 1990-tallet<br />
vært gjenstand for en omfattende restaurering<br />
for å gjenskape anlegget slik<br />
det fremstod på slutten av 1700-tallet.<br />
Resultatet viser hvordan man,<br />
gjennom å utvikle et historisk miljø,<br />
har skapt en levende attraksjon ut av<br />
et anlegg med mange paralleller til<br />
Carsten Ankers Eidsvoll, der Eidsvollsbygningen<br />
i tillegg har en nasjonal<br />
symbolverdi.<br />
Oppdragsgiver Riksantikvaren<br />
Topografisk nr. og navn B.f. 42, Eidsvollsbygningen<br />
Kommune Eidsvoll<br />
Fylke Akershus<br />
Prosjekt nr. 21147<br />
Prosjektleder Geir Thomas Risåsen<br />
Periode September – desember 2000<br />
Denne publikasjonen inneholder en<br />
gjennomgang av ulike sider ved Eidsvollsbygningen<br />
med omgivelser som<br />
det er mulig å utvikle i forbindelse<br />
med en fremtidig restaurering og revitalisering<br />
av eksisterende anlegg. De<br />
ulike tiltakene er presentert som sepa-<br />
rate delprosjekter. Gjennomføringen<br />
av prosjektet dekker flere kompetansefelt.<br />
Slik sett går den utover det å<br />
kun omfatte hva som er Riksantikvarens<br />
ansvarsområde som antikvarisk<br />
myndighet. Dette valget er gjort utfra<br />
Målet for dette prosjektet har vært å<br />
trekke frem og belyse alle de muligheter<br />
for gjenskaping av anlegget slik<br />
det var i1814. Disse mulighetene kan<br />
realiseres gjennom prosjektet Eidsvoll<br />
2014. Et slikt restaureringsprosjekt vil<br />
i tillegg kunne gjøre anlegget til et<br />
levende museumsmiljø ferdigstilt til<br />
Grunnlovens 200-års jubileum i 2014.<br />
Følgende tiltak er vurdert:<br />
• Istandsetting og restaurering av<br />
hovedbygningens interiører.<br />
• Rekonstruksjon av hovedbygningens<br />
sokkeletasje.<br />
• Restaurering av hovedbygningen<br />
og paviljongenes eksteriør.<br />
• Rekonstruksjon av park- og hageanlegg<br />
samt kulturlandskap<br />
• Rekonstruksjon av verkets jernmagasin.<br />
• Utvikle prosjektet Eidsvoll 2014<br />
som kunnskapsbank.<br />
Emneord: Anker, Carsten - Eidsvoll -<br />
Eidsvollsbygningen – Formidling -<br />
Hageanlegg – Interiører – Kulturlandskap<br />
– Kunnskapsbank – Museumsdrift<br />
– Nasjonalmonument - Restaurering<br />
– 1700-tallet – 1800-tallet – 1814<br />
- Stanley, Carl Frederik<br />
et ønske om å vurdere tiltakene på<br />
bakgrunn av en bredere helhetsforståelse<br />
for utviklingen av eksisterende<br />
anlegg. Herværende rapport skal<br />
kunne danne grunnlag for en diskusjon<br />
i forhold til de muligheter som<br />
foreligger og de valg som eventuelt<br />
foretas. Grunnlaget for rapporten er<br />
gjennomgått med Ulf Holmene, seksjonsleder<br />
for bygningsseksjonen i<br />
Kulturminneavdelingen hos Riksantikvaren.<br />
Oslo, januar 2001<br />
Geir Thomas Risåsen<br />
Prosjektleder<br />
3
Innhold<br />
Referat . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 3<br />
Forord . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .3<br />
1 Innledning . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 4<br />
1.1 Om prosjektet . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 4<br />
1.2 Presentasjon av anlegget . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 5<br />
1.3 Eierforhold, forvaltningsansvar og vernestatus . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 5<br />
1.4 Nasjonalmonumentet av 1964 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 6<br />
1.5 Et levende museumsmiljø frem til 2014 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 7<br />
2 Anleggets historie . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 7<br />
2.1 Byggherren Carsten Anker . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 7<br />
2.2 Eidsvoll verk . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 7<br />
2.3 Eidsvollsbygningen . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 8<br />
2.4 Riksforsamlingens møte . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 8<br />
2.5 Eidsvollsbygningen som nasjonalt minnesmerke . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 9<br />
3 Tiltak som kan være aktuelle frem til 2014 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 9<br />
3.1 Istandsetting og restaurering av hovedbygningens interiører . . . . . . . . . 9<br />
3.2 Rekonstruksjon av hovedbygningens sokkeletasje . . . . . . . . . . . . . . . . . . 13<br />
3.3 Restaurering av hovedbygningen og paviljongenes eksteriører . . . . . . . 15<br />
3.4 Rekonstruksjon av park- og hageanlegg samt kulturlandskap . . . . . . . 16<br />
3.5 Rekonstruksjon av Verkets jernmagasin . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 18<br />
3.6 Utvikle prosjektet Eidsvoll 2014 som kunnskapsbank . . . . . . . . . . . . . . 20<br />
4 Etterord . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 22<br />
4.1 Organisering . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 22<br />
4.2 Tilrettelegging . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 22<br />
4.3 Fremdrift . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 22<br />
4.4 Restaureringsprinsipper og kvalitetskrav . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 22<br />
5 Kilder . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 23<br />
4<br />
1 Innledning<br />
1.1 Om prosjektet<br />
niku <strong>103</strong><br />
Målet med denne rapporten har vært<br />
å trekke frem og belyse muligheter<br />
som ligger i Eidsvollsbygningen med<br />
omgivelser i forhold til en restaurering<br />
frem til Grunnlovens 200-års jubileum<br />
i 2014. Et overordnet mål har vært å<br />
se Eidsvollsbygningens interiører og<br />
eksteriør, paviljonger og park som viktige<br />
elementer i det som i 1814 dannet<br />
en historisk helhet. Derfor har det<br />
vært viktig å favne flere ulike kompetansefelt<br />
enn bare den strengt tatt<br />
antikvariske siden slik denne er definert<br />
i kulturminneloven.<br />
Denne rapporten presenterer ulike<br />
utviklingsmuligheter som knytter seg<br />
til eksisterende anlegg, herunder også<br />
mulighetene for ny restaurering av<br />
interiørene på bakgrunn av dagens<br />
kunnskap. Kunnskapen om Eidsvollsbygningen<br />
og anlegget for øvrig er i<br />
hovedsak basert på forfatterens<br />
magistergradsavhandling i kunsthistorie:<br />
”Recidensen paa Ejdvold” Carsten<br />
Anker og Eidsvoll Verk 1794 -<br />
1823 (Risåsen 1993). Øvrige kilder<br />
står oppført til slutt i rapporten.<br />
Tiltakene som vurderes har alle til<br />
siktemål å styrke opplevelsen av stedet<br />
som historisk anlegg gjennom å<br />
forsterke og delvis rekonstruere noe av<br />
tidskoloritten i forhold til situasjonen<br />
omkring 1814. Gjennom å utvikle og<br />
forsterke den historiske helheten, vil<br />
det kunne gis en større grad av totalopplevelse<br />
og et bredere publikumstilbud<br />
enn hva tilfellet er i dag.<br />
De forslag til tiltak som vurderes er å<br />
betrakte som ulike komponenter som<br />
inngår i en større helhetsforståelse.<br />
Ved en gjennomgang og vurdering av<br />
mer overordnet karakter, må derfor<br />
forslagene til de forskjellige enkelttiltak<br />
som presenteres i denne rapporten,<br />
vurderes som helhet, som ulike<br />
sider av samme sak. Hvert enkelttiltak<br />
kan imidlertid realiseres og organiseres<br />
som separate delprosjekter.<br />
Det er bakgrunnen for at de i rapporten<br />
presenteres som egne restaurerings-<br />
eller delprosjekter, se kapitel 3.
niku <strong>103</strong><br />
Hensikten med rapporten er at de vurderinger<br />
som gjøres skal danne bakgrunn<br />
og underlagsmateriale for en<br />
faglig begrunnet diskusjon og vurdering<br />
av det restaurerings- og utviklingspotensial<br />
som knytter seg til Eidsvollsbygningen<br />
med omgivelser frem til<br />
Grunnlovens 200-års jubileum i 2014.<br />
Forhold som ikke berøres i rapporten<br />
En eventuell kostnadsberegning av<br />
det enkelte tiltak slik de er presentert<br />
i kapitel 3 faller utenfor rammen for<br />
prosjektet.<br />
Brannsikringen av hovedbygningen og<br />
paviljonger ble gjennomgått og delvis<br />
fornyet mot slutten av 1990-årene.<br />
Samtidig ble det installert videoovervåking<br />
av anlegget og flombelysningen<br />
ble fornyet. Rapporten berører ikke<br />
disse forholdene, men det bør allikevel<br />
vurderes hvorvidt resultatene er tilfredsstillende<br />
i forhold til de krav som<br />
bør stilles til slike anlegg.<br />
Eidsvollsbygningen oppvarmes i dag<br />
ved hjelp av et varmluftsystem. Dette<br />
ligger som store rørføringer i den opprinnelige<br />
sokkeletasjen og vil i sin<br />
nåværende form komme i konflikt<br />
med en eventuell rekonstruksjon av<br />
etasjen. Varmluftsanlegget som ble<br />
installert på 1950-tallet, er sannsynligvis<br />
lite økonomisk i forhold til<br />
dagens situasjon. Uavhengig av hvilke<br />
tiltak som velges for sokkeletasjen vil<br />
det sannsynligvis være behov for å<br />
vurdere eksisterende anlegg i forhold<br />
til dagens muligheter. En slik vurdering<br />
faller imidlertid utenfor oppdragsmeldingens<br />
rammer.<br />
Det er installert elektrisitet i hovedbygningens<br />
sokkeletasje samt i de to<br />
paviljongene. I hovedbygningens første-<br />
og annen etasje har det derimot<br />
aldri vært installert elektrisitet. Ut fra<br />
et historisk perspektiv ville dette være<br />
et fremmedelement i disse interiørene,<br />
samtidig som fraværet av elektriske<br />
opplegg bidrar til å redusere brannfaren.<br />
Opplevelsen av interiørene forsterkes<br />
også ved fraværet av elektriske<br />
installasjoner.<br />
1.2 Presentasjon av anlegget<br />
Anlegget består av Eidsvollsbygningen<br />
og to sidepaviljonger som danner en<br />
arkitektonisk enhet fra 1800-tallets før-<br />
ste tiår, en konservatorbolig fra<br />
omkring 1900, en vognremisse fra<br />
omkring 1960 og et ca. 20 mål stort<br />
parkanlegg. Konservatorboligen knytter<br />
seg til anleggets drift, mens vognremissen<br />
i de senere år har stått avstengt<br />
og nærmest fungerer som oppbevaringssted<br />
for kjøretøy og større gjenstander<br />
fra samlingene. Konservatorboligen<br />
og vognremissen er derfor ikke<br />
vurdert som del av denne rapporten.<br />
Figur 2. Nybygget for Eidsvoll 1814 -<br />
Rikspolitisk senter planlegges oppført<br />
på en låvetomt på det gamle verksområdet<br />
like nord for Eidsvollsbygningen.<br />
1.3 Eierforhold, forvaltningsansvar<br />
og vernestatus<br />
Eidsvollsbygningen med paviljonger,<br />
park og øvrige bygninger er statens<br />
eiendom. Etter initiativ fra blant<br />
andre Henrik Wergeland ble anlegget<br />
innkjøpt for private midler i 1837 og<br />
tilbudt Stortinget i gave. Stortinget<br />
aksepterte gaven i 1851.<br />
N<br />
Det er Kulturdepartementet på vegne<br />
av staten som eier Eidsvollsbygningen,<br />
jfr. Stortingsmelding 10.<br />
Anlegget forvaltes av Eidsvoll 1814 –<br />
Rikspolitisk senter som ble vedtatt<br />
opprettet av Stortinget i 1998.<br />
Anlegget er et kulturminne av nasjonal<br />
betydning både i kraft av de rikspoltiske<br />
begivenhetene som fant sted<br />
her i 1814, men også gjennom dets<br />
arkitektoniske kvaliteter. Hovedbygningen<br />
med paviljonger er et av hovedverkene<br />
i norsk panel- og paléarkitektur<br />
fra tiden omkring 1800. Anlegget<br />
er ikke vedtaksfredet, men har status<br />
som listeførte bygninger i statens eie.<br />
Figur 2. Kartutsnitt som viser dagens anlegg<br />
med Eidsvollsbygningen og de to sidepaviljongene<br />
( i grå sirkel), konservatorboligen og<br />
vogngnremissen fra 1960-årene i enden av parken.<br />
Nybygget til Eidsvoll 1814 – Rikspolitisk<br />
senter planlegges oppført på tomten til den<br />
store T-formede bygningen nord for Eidsvollsbygningen,<br />
5
Dette innebærer at alle tiltak skal forhåndsgodkjennes<br />
av Riksantikvaren<br />
som statens rådgiver i antikvariske<br />
spørsmål.<br />
1.4 Nasjonalmonumentet<br />
av 1964<br />
Eidsvollsbygningen er først og fremst<br />
kjent på grunn av de rikspoltiske begivenhetene<br />
som fant sted her i 1814.<br />
Færre er klar over er at det var et privat<br />
hjem – verkseierboligen på Eidsvoll<br />
jernverk - som dannet rammen<br />
omkring det hele. I norsk sammenheng<br />
var dette ikke et hvilket som helst<br />
hjem, men en av landets største og<br />
mest moderne privatboliger. En bolig<br />
preget av eieren, Carsten Ankers, høye<br />
ambisjoner og europeiske tilknytning.<br />
Anker hadde tilbrakt mesteparten av<br />
sitt voksne liv i København. Ikke minst<br />
gjennom stillingen som ulønnet direktør<br />
for Det kongelige Danske møbelmagasin<br />
– et av hans mange verv – hadde<br />
han helt spesielle forutsetninger når<br />
det gjaldt å holde seg orientert i tidens<br />
møbelkunst, innredningskunst og<br />
moderne arkitekturstrømninger. Hans<br />
hjem på Eidsvoll var et resultat av<br />
dette. Selv om bygningen ikke var blitt<br />
ramme omkring Riksforsamlingens<br />
møte, ville den allikevel stått, i kraft av<br />
selv, som et av hovedmonumentene i<br />
norsk arkitekturhistorie, så vel som i<br />
vår felles dansk-norske arkitektur- og<br />
innredningshistorie.<br />
Anlegget slik det fremstår i dag, er i<br />
stor grad et resultat av restaureringsarbeidene<br />
i anledning Grunnlovens<br />
150-års jubileum i 1964. Figur 3. Parken<br />
ble da supplert med en nybygd<br />
vognremisse for utstilling av museets<br />
våpensamling og diverse kjøretøy<br />
brukt i 1814. Samtidig ble parkanlegget<br />
forenklet ved at enkelte av de<br />
slyngete stiene fra slutten av 1800-tallet<br />
ble lagt på nytt, og deler av de to<br />
alléene som flankerte den opprinnelige<br />
parterrehagen ble fornyet. I overensstemmelse<br />
med 1960-årenes restaureringssyn<br />
og idealer fremstår parkanlegget<br />
som vidstrakte grønne plener<br />
med opprettholdelse av enkelte grusganger<br />
under løvtunge trekroner.<br />
Dette er en situasjon som er svært<br />
fremmed i forhold til utgangspunktet i<br />
1814. Som ledd i 1960-årenes ”opprydding”,<br />
ble dessuten Carsten Ankers<br />
gravmonument fra 1820-årene (flyttet<br />
6<br />
fra Biri kirkegård til parken på Eidsvoll<br />
i 1903) forenklet. Selve gravstøtten<br />
ble endret fra å være stående til å bli<br />
liggende. Samtidig ble det karakteristiske<br />
støpejernsgitteret som omkranset<br />
monumentet, og som var en vesentlig<br />
del av dette, demontert og satt ned i<br />
kjelleren på hovedbygningen.<br />
For hovedbygningen og paviljongenes<br />
vedkommende ble den utvendige fargesettingen<br />
fra 1940-årene justert til slik<br />
vi kjenner den i dag. Det ble også foretatt<br />
en ”opprydding” på hovedbygningens<br />
østfasade. Denne ble oppfattet som<br />
avvikende i forhold til de tre øvrige.<br />
Østfasaden skilte seg ut som den eneste<br />
fasaden med store kostbare empirevinduer<br />
felt inn i vegglivet. Disse vinduene,<br />
som Anker første gang omtaler i 1806,<br />
ble i 1961 tolket som en senere modernisering<br />
fra 1870-årene. Ankers baldakin<br />
over de tre hagedørene, som dannet<br />
fasadens midtmotiv, ble også tolket som<br />
et fremmedelement og fjernet. For å tilføre<br />
fasaden mer varige kvaliteter, ble<br />
en hagetrapp i tre fra 1914 erstattet av<br />
en større trapp i grovhuggen granitt.<br />
Innvendig ble det frem til jubileet i<br />
1964 foretatt en omfattende restaurering<br />
som berørte de fleste værelser i så<br />
vel hovedbygningen som paviljonger.<br />
Bortsett fra i to rom i hovedbygningen,<br />
Hagestuen (rom IX) i første etasje<br />
(Figur 5) og Riksforsamlingens kontor<br />
(rom XX) i annen etasje, som fikk<br />
beholde sine tapeter fra restaureringen<br />
i 1914, ble alle overflater fornyet.<br />
Sammenlignet med Ankers opptegnelser<br />
samt beskrivelser fra 1830årene,<br />
bevarte rester av opprinnelige<br />
tapeter og rapporten fra Finn Kraffts<br />
niku <strong>103</strong><br />
Figur 3. Eidsvollsbygningen med paviljonger.<br />
Foto Ola Storsletten, Riksantikvarens arkiv.<br />
fargeundersøkelser i perioden 1946 –<br />
1954, representerer de restaurerte<br />
interiørene fra 1964 store avvik i forhold<br />
til hvordan de opprinnelig har sett<br />
ut. Generelt sett svarer dagens farger,<br />
tapeter og andre overflater i liten grad<br />
til situasjonen slik den var i 1814. Til<br />
grunnlovsjubileet i 1964 ble dessuten<br />
alle gulv - selv om disse hadde vært<br />
malt helt siden Ankers tid - slipt ned<br />
for å fremstå som trehvite. Samtidig<br />
ble inventar og møbler i det enkelte<br />
rom i stor grad skiftet ut med et mer<br />
tidsriktig innbo fra 1800-tallets første<br />
tiår. Noe ble fremskaffet i henhold til<br />
kildene. Allikevel må det konstateres<br />
at det fortsatt er et godt stykke igjen<br />
dersom bygningen skal utstyres med<br />
innbo og annet løsøre som svarer til de<br />
detaljerte beskrivelsene i inventariet<br />
og auksjonsprotokollen fra Ankers tid.<br />
Også tekstilene ble fornyet i forbindelse<br />
med restaureringen i 1964. Det<br />
ble lagt ned et imponerende arbeide for<br />
å fremskaffe håndvevede, tidsriktige<br />
tekstiler og gardinoppheng fra 1800tallets<br />
første tiår. De detaljerte beskrivelsene<br />
fra Ankers tid ble i liten grad<br />
fulgt. Derfor er det heller ikke her særlig<br />
samsvar mellom samtidige beskrivelser<br />
og resultatet av restaureringen.<br />
Et savn ved så vel 1914- som 1964 -<br />
restaureringene er at begge fokuserte<br />
på deler av hovedbygningen og i liten<br />
grad vurderte anlegget som helhet.
niku <strong>103</strong><br />
Interessen har vært konsentrert om de<br />
representative værelsene i hovedbygningens<br />
første og annen etasje. Den<br />
600 m 2 store sokkeletasjen som i 1814<br />
utgjorde en viktig tredjedel av bygningen<br />
har ikke vært gitt oppmerksomhet.<br />
Det samme gjelder omgivelsene:<br />
det historiske parkanlegg<br />
med omkringliggende kulturlandskap,<br />
samt anleggets rolle som del av industrianlegget<br />
Eidsvoll jernverk.<br />
1.5 Et levende museumsmiljø<br />
frem til 2014<br />
Dagens besøkende ved Eidsvollsbygningen<br />
har følgende tilbud: spasere i<br />
parken, besøk i museumsbutikk og<br />
enkel kafé lokalisert til nordre paviljong,<br />
omvisning inne i Eidsvollsbygningen,<br />
enkelte kveldsforedrag i løpet<br />
av året samt arrangementer som julearrangementet<br />
1999 og 2000.<br />
En mulighet med et utviklingsprosjekt<br />
slik det presenteres i det følgende er at<br />
selve prosessen frem til ferdig resultat<br />
kan inngå som del av det publikumsrettede<br />
tilbudet. Med andre ord kan<br />
restaureringen og de prosjekt som til<br />
2 Anleggets historie<br />
Få anlegg har en så sterk plass i norsk<br />
historie og i nordmenns bevissthet som<br />
Eidsvollsbygningen. Anlegget, slik det<br />
fremstår i dag, er resultatet av en lang<br />
og omskiftelig historie. I dag er det<br />
først og fremst museum og som sådan<br />
bærer det preg av at tiden i stor grad<br />
har stått stille siden midten av 1960årene.<br />
I forhold til hva anlegget representerer<br />
og kan formidle, har Eidsvollsbygningen<br />
med omgivelser et stort<br />
og uutnyttet potensial. Sammenligner<br />
vi Grunnloven med den amerikanske<br />
Uavhengighetserklæringen fra 1776,<br />
er en slik gjenskaping gjort med Monticello<br />
i Virginia, hjemmet til en av Uavhengighetserklæringens<br />
viktigste skapere;<br />
president Thomas Jefferson.<br />
2.1 Byggherren<br />
Carsten Anker<br />
Anlegget slik det dannet rammen<br />
omkring Riksforsamlingens møte i<br />
enhver tid pågår brukes bevisst som<br />
en publikumsattraksjon.<br />
Gjennom å realisere prosjektet Eidsvoll<br />
2014 kan anlegget i fremtiden<br />
oppleves på ulike nivåer. Førsteinntrykket<br />
for den vanlige besøkende vil i<br />
så fall være opplevelsen av et relativt<br />
helhetlig miljø fra tiden omkring 1814<br />
bestående av hovedbygning, sidepaviljonger,<br />
jernmagasin, prydhage med<br />
tidsriktig plantemateriale og kulturlandskap.<br />
Bare det å spasere omkring<br />
i området vil være en attraksjon. I tillegg<br />
kan dette bildet suppleres med liv<br />
i form av guider i tidsriktige drakter,<br />
frittgående høns eller andre husdyr på<br />
beite, og aktivitet i et rekonstruert<br />
jernmagasin i form av serveringstilbud<br />
og annet, der ikke minst smaksopplevelsene<br />
bidrar til å utfylle et tidsbilde.<br />
I tillegg kommer opplevelsen i<br />
form av selve omvisningen som i tillegg<br />
til å formidle de rikspolitiske<br />
begivenhetene som plasserte anlegget<br />
i norgeshistorien, kan fremvise det<br />
ypperste av samtidens dansk-norske<br />
innredningskunst foruten at selve bygningen<br />
med rekonstruert sokkeletasje<br />
vil synliggjøre livet og standsforskjel-<br />
1814, var et resultat av Carsten<br />
Ankers virksomhet på Eidsvoll. Carsten<br />
Anker (1747-1824) var født i Halden,<br />
men flyttet tidlig til København.<br />
København var Danmark-Norges<br />
hovedstad og dobbeltmonarkiets politiske,<br />
økonomiske og kulturelle tyngdepunkt.<br />
Her gjorde Anker nærmest<br />
kometkarriere innen embetsverket. Til<br />
slutt endte han opp som førstedirektør<br />
for Det kgl. danske Aseatiske Compagni,<br />
som var et av landets viktigste<br />
handelsforetak med monopol på all<br />
handel med Kina og Østen. Blant<br />
mange andre verv satt han også som<br />
direktør før Det kongelige Møbelmagasin<br />
i København, en statsinstitusjon<br />
opprettet for ”at utbrede en god Smag<br />
i Meubelarbejdet” for på den måten å<br />
demme opp mot møbelimporten fra<br />
utlandet. Dansken Anton Jepsen har i<br />
sin bok ”Det kongelige Møbelmagasin<br />
og københavnersnedkerne” gitt Anker<br />
følgende attest: ”Carsten Anker var en<br />
len mellom herskap og tjenere<br />
omkring 1814.<br />
I tillegg til vanlige omvisninger vil<br />
Eidsvollsbygningens selskapsværelser,<br />
den rekonstruerte sokkeletasjen og<br />
jernmagasinet kunne benyttes mer<br />
aktivt til spesielle arrangementer som<br />
foredrag, temadager og temaaftener.<br />
Utover dette vil anlegget kunne benyttes<br />
til helt spesielle lukkede arrangementer<br />
fra regjeringsmiddag i hovedbygningen<br />
til seminarer i<br />
jernmagasinet.<br />
Ved hjelp av disse tiltakene kan anlegget<br />
i større grad enn i dag fremstå med<br />
et bredere tilbud for barn og voksne, og<br />
i forhold til ulike interessegrupper.<br />
Som et siste aspekt kommer prosjektets<br />
opplæringspotensial gjennom hele<br />
prosessen fra planlegging og gjennomføring<br />
til ferdig resultat. Opplæringspotensialet<br />
ligger på flere nivåer med<br />
målgruppe fra skoleungdom, utvikling<br />
av håndverkskompetanse til spesialoppgaver<br />
innen utdannelsen av (tekniske)<br />
konservatorer for å nevne noe.<br />
hård og urokkelig censor – men han<br />
har mer end nogen anden enkeltperson<br />
– formet dansk møbelkunst.”<br />
I København kom Anker dessuten i<br />
kontakt med kongehuset og han etablerte<br />
et nært vennskapsforhold med<br />
den unge prins Christian Frederik.<br />
Dette vennskapet skulle få betydning<br />
for den politiske utviklingen i Norge i<br />
1814.<br />
2.2 Eidsvoll verk<br />
Eidsvoll jernverk omtales allerede i<br />
1620-årene og er blant de eldste i landet.<br />
Figur 4, neste side. Carsten Anker<br />
kjøpte verket i 1794 under de økonomiske<br />
oppgangstidene på slutten av<br />
1700-tallet. Verket hadde hatt en<br />
omskiftelig skjebne. De siste 30 årene<br />
før Ankers kjøp var preget av hyppige<br />
eierskifter der verket hadde gitt liten<br />
eller ingen avkastning. I årene som<br />
7
Figur 4. Eidsvoll Verk med masovn, møllebruk<br />
og verkseierbolig omkring 1835. Akvarell av<br />
Catharine Kølle. Foto Riksantikvarens arkiv.<br />
fulgte, foretok Anker store investeringer.<br />
For å rasjonalisere driften,<br />
skilte han ut masovnvirksomheten.<br />
Den ble flyttet til et nyetablert jernverk<br />
i Feiring, midt i hjertet av verkets gruver<br />
og skoger. Hovedverket på Eidsvoll<br />
ble utviklet til et moderne fabrikasjonsverk<br />
etter svensk modell. Her foregikk<br />
den videre bearbeiding og foredling av<br />
jernproduktene. For å sikre driften et<br />
bredere økonomisk fundament, foretok<br />
han betydelige skoginnkjøp, etablerte<br />
egne sagbruk i Andelva og gikk inn i<br />
den lønnsomme trelasteksporten. Som<br />
for de fleste andre innen næringsgrenene<br />
jernverksindustri og trelast ble<br />
også hans virksomhet rammet av at<br />
regjeringen i København i 1807<br />
erklærte England krig. Med dette mistet<br />
Norge sitt viktigste eksportmarked.<br />
I 1811 solgte Anker sine eiendommer i<br />
København for å reise kapital til den<br />
videre drift på Eidsvoll og bosatte seg<br />
her med sin familie. Som for de fleste<br />
andre innen jernverksindustri og trelasteksport<br />
ble årene som fulgte preget<br />
av en stadig vanskeligere økonomisk<br />
situasjon. Jernverksdriften på Eidsvoll<br />
og Feiring ble lagt ned for godt i 1818,<br />
og i 1822 måtte Anker slå seg konkurs<br />
og levere sitt bo til skifteretten. Etter<br />
hans tid har driften vært konsentrert<br />
8<br />
om trelastindustrien han fikk etablert<br />
på verket. Verket er fortsatt i drift som<br />
trelastbedrift og er i dag kjent under<br />
navnet Mathiesen Eidsvold Værk.<br />
Bedriften representerer en vel 400 år<br />
lang kontinuerlig industrihistorie.<br />
2.3 Eidsvollsbygningen<br />
Eidsvollsbygningen, slik vi kjenner den<br />
i dag, ble skapt av Carsten Anker etter<br />
tegninger utført av den danske arkitekten<br />
Carl Frederik Stanley (1769-1805).<br />
Stanley var utdannet ved Kunstakademiet<br />
i København og representerte den<br />
danske klassisismen omkring år 1800.<br />
Utgangspunktet for byggesaken på<br />
Eidsvoll Verk var en toetasjes tømmerbygning<br />
oppført etter en brann julen<br />
1767. Anker utvidet bygningen med<br />
fløyer mot tunet omkring år 1800, slik<br />
at grunnflaten ble fordoblet til 600 m 2 .<br />
Den nye verkseierboligen fikk full kjeller,<br />
eller sokkeletasje, som inneholdt<br />
kjøkken, tjener- og økonomirom foruten<br />
to beboelsesetasjer for herskapet. Bygningen<br />
var på til sammen 1800 m 2 og<br />
var en av landets største privatboliger.<br />
Figur 5.<br />
Samtlige etasjer fikk en tredelt planløsning,<br />
der nord- og sydfløyen ble liggende<br />
parallelt med husets midtparti.<br />
Midtpartiet, eller midtseksjonen<br />
mellom fløyene, ble avdelt med Vestibylen<br />
(rom I) og Hagestuen (rom IX) i<br />
første etasje og festsal, den senere<br />
Rikssalen (rom XXVII), i annen. Nordfløyen<br />
ble innredet som representa-<br />
niku <strong>103</strong><br />
sjonsfløy med selskapsværelser i første<br />
etasje og gjesteleiligheter i annen,<br />
mens sydfløyen var husets privatfløy<br />
med fru Ankers leilighet i første og<br />
Ankers i annen. Alle rom fikk forskjellig<br />
form, der enkelte ble utstyrt med<br />
nisjer eller halvrunde endevegger.<br />
Innenfor nisjene og bak doble innervegger<br />
ble det innredet et system av<br />
interne tjenerganger. Dette var et<br />
avansert system i fransk 1700-talls<br />
arkitektur og er et særtrekk ved Eidsvollsbygningen.<br />
Systemet med skjulte<br />
tjenerganger ble i liten grad benyttet<br />
ellers i Skandinavia. Planmessig ble<br />
Eidsvollsbygningen påvirket av samtidens<br />
toneangivende franske plansjeverk.<br />
Disse plansjeverkene spilte en<br />
sentral rolle i distribueringen av samtidens<br />
moderne arkitektur i den vestlige<br />
verden.<br />
På Ankers tid var dette ikke bare en<br />
av de største, men også en av landets<br />
mest moderne privatboliger med påkostede<br />
interiører av internasjonal kvalitet.<br />
Innredningene med tapeter, farger,<br />
tekstiler og møbler var preget av<br />
byggherrens bakgrunn som direktør<br />
for Møbelmagasinet i København. Innredningsarbeidene<br />
pågikk helt frem til<br />
Ankers konkurs i 1822 uten at de ble<br />
helt avsluttet.<br />
2.4 Riksforsamlingens møte<br />
Eidsvollsbygningen er først og fremst<br />
kjent på grunn av Riksforsamlingens<br />
møte som fant sted her våren 1814. De<br />
112 representantene var innlosjert<br />
rundt om på gårdene i Eidsvoll, mens<br />
Carsten Ankers hjem dannet rammen<br />
omkring møtene og de felles måltidene.<br />
Den eneste av deltagerne som<br />
bodde i bygningen som Ankers gjest,<br />
var prins Christian Frederik. Ettersom<br />
gjesteleilighetene i annen etasje<br />
ikke var ferdig innredet på det tidspunkt,<br />
disponerte han selskapsværelsene<br />
i nordfløyens første etasje (rom<br />
III til rom VII).<br />
Ettersom Ankers hjem dannet rammen<br />
omkring begivenhetene, er det<br />
viktig å minne om at møbleringen i<br />
store deler av huset ble snudd på<br />
hodet som resultat av de behov riksforsamlingens<br />
møte medførte. Bortsett<br />
fra å vite hvilke rom som ble brukt til<br />
hva og i hvilken sammenheng, foreligger<br />
det ingen dokumentasjon av den
niku <strong>103</strong><br />
Figur 5. Arkitektene Faye, Arneberg og<br />
Wiens oppmåling av første og annen etasjes<br />
plan fra 1913. Rumnummer i teksten henviser<br />
til planen. Riksantikvarens arkiv.<br />
9
improviserte møbleringen som ble<br />
foretatt i forbindelse med riksforsamlingens<br />
møte. Imidlertid er Ankerfamiliens<br />
daglige møblering av de enkelte<br />
rom detaljert beskrevet i kildene.<br />
2.5 Eidsvollsbygningen som<br />
nasjonalminnesmerke<br />
Bevisstheten omkring bygningens<br />
symbolske betydning i vår historie ser<br />
ut til å ha vært til stede helt siden<br />
1814. I alle fall var Anker selv klar<br />
over det og gir utrykk for det i sin korrespondanse.<br />
Da Eidsvoll verk ble lagt<br />
ut for salg i 1837, ble hovedbygningen<br />
Markering av Grunnlovens 200-års<br />
jubileum i 2014 reiser spørsmål i forhold<br />
til hvilke tiltak det kan være<br />
aktuelt å vurdere i den anledning.<br />
Eidsvollsbygningen vil nødvendigvis<br />
stå sentralt i jubileet. I de følgende<br />
presenteres kort seks mulige tiltak<br />
hver for seg. Tiltakene kan gjennomføres<br />
hver for seg eller som del av en<br />
helhet.<br />
3.1 Istandsetting og restaurering<br />
av hovedbygningens<br />
interiører<br />
Beskrivelse<br />
Det hjemmet som tok i mot Riksforsamlingens<br />
medlemmer i 1814, var på<br />
mange måter et internasjonalt hjem,<br />
et hjem som avspeilte det fremste av<br />
den dansk-norske felleskulturen. Det<br />
var også et hjem som på det tidspunkt<br />
representerte et miljø som dannet den<br />
økonomiske ryggrad i landet, et overklassemiljø<br />
som skulle gå under i de<br />
økonomisk vanskelige tidene som<br />
fulgte. Ikke desto mindre spilte dette<br />
miljøet en sentral rolle i den politiske<br />
utviklingen i landet før, under og i<br />
årene etter 1814. Slik sett kan det<br />
ikke være uten interesse at verdens<br />
mest liberale grunnlov på det tidspunkt<br />
ble skapt i nettopp dette hjemmet<br />
som var preget av sterke kontakter<br />
med Europa.<br />
10<br />
med paviljonger og park innkjøpt for<br />
privat innsamlede midler som nasjonalminnesmerke.<br />
En av initiativtakerne<br />
var Henrik Wergeland. For å gi<br />
bygningen en bruk, ble Portrettselskapet<br />
opprettet i 1849 med formål å<br />
skaffe portretter av Eidsvollsmennene<br />
og etter hvert også av kjente nordmenn<br />
som både før og etter 1814<br />
hadde virket til fedrelandets ”heder og<br />
held”. Portrettene ble hengt opp i bygningen,<br />
i første rekke i Rikssalen.<br />
Bevisstheten om at de historiske interiørene<br />
også var av interesse, ble vekket<br />
i 1890-årene og resulterte i den<br />
Det er ikke dette hjemmet som møter<br />
publikum i dag. Carsten Anker gikk<br />
konkurs i 1822, og hans innbo ble<br />
solgt på auksjon året etter. Etter vel<br />
150 år i offentlig eie fremstår interiørene<br />
svært forskjellig fra hva de gjorde<br />
på Ankers tid. Foruten store restaureringsarbeider<br />
i siste halvdel av 1800tallet,<br />
preges interiørene av restaureringsarbeidene<br />
utført til Grunnlovens<br />
100-års jubileum i 1914, men særlig til<br />
150-års jubileet i 1964. Disse restaureringene<br />
var viktige i sin samtid, men i<br />
ettertid ser vi at de er preget av mangelfull<br />
kunnskap om Ankers interiører<br />
og perioden, med valg som i dag kan<br />
synes tilfeldige, og som gir et til dels<br />
niku <strong>103</strong><br />
første store restaureringen som sto<br />
ferdig til Grunnlovens 100-års jubileum<br />
i 1914. Denne restaureringen ble<br />
imidlertid sterkt kritisert i tiden som<br />
fulgte, og en ny restaurering ble foretatt<br />
frem til jubileet i 1964. Selv om<br />
denne har gått for å være en tilbakeføring<br />
av Ankers interiører basert på<br />
dokumentert kunnskap, viser det seg i<br />
ettertid at dette ikke er tilfelle. I de<br />
fleste tilfeller fremstår de enkelte rom<br />
vesensforskjellig i forhold til hva de<br />
gjorde på Ankers tid, både med hensyn<br />
til tapeter, farger, tekstiler og<br />
møbler.<br />
3 Tiltak som kan være aktuelle frem til 2014<br />
svært feilaktig bilde av Ankers hjem.<br />
Figur 6 og 7 (neste side).<br />
Portrettgalleriet med malerier fra siste<br />
halvdel av 1800-tallet er spredt rundt<br />
om i bygningen, spesiellt i annen etasje,<br />
og bidrar til å gi det enkelte rom et<br />
annet preg enn det som var tilfelle i<br />
1814.<br />
I tillegg er deler av interiørene preget<br />
av vel 35 år med falming på grunn av<br />
sollys og naturlig slitasje. Dagens overflater<br />
er dessuten i en del tilfeller utført<br />
med annen materialbruk enn i 1814.<br />
Arkitekt: Carl Frederik Stanley.<br />
Byggherrre: Carsten Anker.<br />
Datering: Selskapsværelsene i første etasjes nordfløy rom III til VII)<br />
ble innredet, tapetsert og malt i årene 1802 til 1806. I første<br />
etasjes sydfløy (rom XIV til XVI) sto fru Ankers leilighet ferdig<br />
i 1811. Carsten Ankers værelser i annen etasjes sydfløy<br />
(rom XIX til XXV) sto ferdige i 1814, mens de to gjesteleilighetene<br />
i annen etasjes nordfløy (rom XXVIII til XXXIII) i all<br />
vesentlig grad sto ferdige til kong Carl Johans besøk i 1818.<br />
Overflater: Type overflater var stort sett de samme i 1814 som i dag,<br />
med pussede og hvittede himlinger, tapetserte eller malte<br />
vegger, malte dører og listverk, malte gulv, trehvite gulv og<br />
heldekkende tepper.<br />
Teknisk tilstand: Stort sett bra, men i enkelte tilfeller preget av begynnende<br />
slitasje på 1964-overflatene.
niku <strong>103</strong><br />
Problemstilling<br />
Interiørene er en viktig del i formidlingen<br />
av Eidsvollsbygningen. En står<br />
her ovenfor to prinsipielle valg;<br />
Alternativ 1<br />
Konservering og restaurering av 1964restaureringen.<br />
Dette alternativet<br />
innebærer en vektlegging av nasjonalmonumentet<br />
slik 1964-generasjonen<br />
ønsket å formidle dette, og der de<br />
dokumenterte forhold tillegges mindre<br />
betydning.<br />
Alternativet vil omfatte:<br />
• Tilstandsvurdering.<br />
• Utbedring og reparasjon av skader,<br />
fornyelse av en del overflater i form<br />
av oppmaling foruten å lage nye<br />
kunstsilketapet i Spisestuen (rom<br />
V) og Dessertværelset (rom VII).<br />
• Utarbeidelse av drifts- og vedlikeholdsplan.<br />
Alternativ 2<br />
Tilbakeføring av interiørene til<br />
omkring 1814. Dette foretas på bakgrunn<br />
av faktisk dokumentasjon og<br />
etter analoge forbilder. Målsettingen<br />
vil være i størst mulig grad å gjenskape<br />
Carsten Ankers hjem som dannet<br />
rammen omkring de historiske<br />
begivenhetene i 1814. Dette vil gi interiørene<br />
tilbake mange av de kvalitetene<br />
de hadde på Ankers tid og som<br />
gjorde huset spesielt i samtiden. Med<br />
dagens kunnskap om interiørene og<br />
perioden er det mulig å gjenskape<br />
flere av disse med rimelig stor grad av<br />
sikkerhet. Et problem ved alternativet<br />
er imidlertid at ikke alle rom er like<br />
godt dokumentert. Selv om ikke alle<br />
rom lar seg restaurere med like stor<br />
sikkerhet, antas det å være bedre med<br />
noen historisk riktige interiører enn<br />
ingen.<br />
Alternativet vil medføre en behandling<br />
av de ulike rom utfra tre ulike prinsipper:<br />
1 Rekonstruksjon med stor grad av<br />
sikkerhet,<br />
2 Rekonstruksjon utfra analoge forbilder<br />
og<br />
3 Opprettholdelse av tidligere restaureringer<br />
for enkelte roms vedkommende.<br />
Behandlingen vil omfatte:<br />
• Tilstandsvurdering.<br />
Figur 6. Nystuen var et av husets selskapsværelser<br />
og ble i 1814 benyttet som spisestue for<br />
prins Christian Frederik. Det hvite tapetet med<br />
gullstjerner er fra 1960-årene. På Ankers tid<br />
hadde værelset gråhvite tapeter ”med store mørkere<br />
Palmer og Grene og til dels forsølvede Ornamenter”.<br />
Slike tapeter kan kopieres etter analoge<br />
forbilder. Foto Geir Thomas Risåsen 1992.<br />
• Systematisering av alt tilgjengelig<br />
kildemateriale, inkludert farge- og<br />
tapetundersøkelser.<br />
• Rekonstruksjon av farger, tapeter<br />
og håndverksmessig utførelse.<br />
• Fremskaffe et innbo i henhold til<br />
beskrivelsene fra Ankers tid, dels<br />
fra museets egne samlinger, dels<br />
gjennom deponering fra andre<br />
museer og dels gjennom innkjøp og<br />
Figur 7. Tapeter med palmemotiver var populære<br />
i Europa fra slutten av 1790-årene. Forslag<br />
til veggdekorasjon i ”Magazin fuhr Freunde des<br />
guten Geschmacks”, utgitt i Leipzig 1798.<br />
utførelse av kopier av møbler som<br />
Anker har eid.<br />
• Rekonstruksjon av tekstiler som<br />
gulvtrekk, møbeltrekk og gardiner i<br />
henhold til eksisterende dokumentasjon.<br />
• Omplassering av Portrettgalleriet. I<br />
stedet for at portrettene henger<br />
spredt rundt i bygningen vil et<br />
alternativ være å samle disse i rom<br />
XXXV og rom XXXIV ved siden av<br />
11
Rikssalen. Portrettene bør i så fall<br />
henges i tre høyder slik eldre tegninger<br />
viser at de hang i Rikssalen<br />
fra midten av 1800-tallet.<br />
• Utarbeidelse av drifts- og vedlikeholdsplan.<br />
Kildegrunnlag<br />
Carsten Ankers verkseierbolig er et av<br />
de best dokumenterte hjem i Norge fra<br />
tiden omkring 1814. Dokumentasjonen<br />
omfatter alt fra arkitektens tegninger<br />
til huset, deler av byggherrens<br />
korrespondanse med byggeplassen på<br />
Eidsvoll Verk, Ankers egne brev med<br />
beskrivelser og instruksjoner, hans<br />
detaljerte inventarium fra 1815, auksjonskatalogen<br />
fra 1823, branntaksten<br />
fra 1827, foruten samtidige og senere<br />
beskrivelser samt avbildninger.<br />
Følgende kilder vil kunne danne<br />
grunnlag for en eventuell restaurering:<br />
• Fargeundersøkelser på stedet.<br />
• Gjennomgang og koordinering av<br />
alt eldre arkivmateriale.<br />
• Bruk av analoge eksempler fra<br />
Norge, Danmark og Sverige.<br />
Referanseanlegg<br />
Ved en eventuell restaurering vil det<br />
være naturlig å dra veksler på erfaringene<br />
fra restaureringen av Damsgård<br />
ved Bergen. Hovedbygningen her fremstår<br />
i dag som resultatet av en stor<br />
ombygging omkring 1770. Fra 1797 til<br />
1982 var eiendommen i familien Jansons<br />
eie. I denne perioden ble det kun<br />
foretatt små forandringer og enkle oppussinger<br />
og moderniseringer av interiørene.<br />
I 1983 ble eiendommen kjøpt av<br />
staten og Bergen kommune og overdratt<br />
Vestlandske Kunstindustrimuseum.<br />
Riksantikvarens restaureringsatelier<br />
startet fargeundersøkelsene på<br />
Damsgård i 1985 og anlegget sto ferdig<br />
restaurert i 1993. Dette er et av de<br />
mest omfattende restaureringsprosjektene<br />
i Norge etter 2.verdenskrig og har<br />
vært av stor faglig betydning i tiden<br />
etterpå. Erfaringene herfra vil være<br />
nyttige i forbindelse med en eventuell<br />
restaurering på Eidsvoll.<br />
Også fra Danmark kan det være erfaring<br />
å hente fra restaurering av beslektede<br />
anlegg. Hovedbygningen på<br />
industrianlegget Brede utenfor København<br />
ble restaurert av Nationalmuseet<br />
i løpet av 1970- og 80-årene. Brede<br />
12<br />
representerer samme tid og samme<br />
miljø som Carsten Ankers Eidsvoll, og<br />
som på Eidsvoll gikk også eieren av<br />
Brede konkurs på 1820-tallet. De opprinnelige<br />
interiører og møbler på Brede<br />
var tegnet og levert av Joseph Lillie,<br />
Møbelmagasinets fremste formgiver<br />
under Ankers direktørtid. Nationalmuseet<br />
hadde som målsetting for denne<br />
restaureringen i størst mulig grad å<br />
gjenskape Lillies interiører med farger,<br />
dekorasjoner og innbo, som eksempel<br />
på et rikt, gjennomarbeidet og påkostet<br />
borgerhjem fra den danske gullalder.<br />
Interiørene ble tilbakeført og delvis<br />
rekonstruert på bakgrunn av<br />
bygningsarkeologiske undersøkelser<br />
inkludert farge- og tapetundersøkelser.<br />
Møbler og tekstiler ble anskaffet på<br />
bakgrunn av opplysninger i auksjonskatalogen,<br />
kombinert med kunnskap<br />
om tiden og Lillies øvrige produksjon.<br />
Andre danske anlegg som det kan<br />
være nyttig å trekke inn er de tre landeiendommene<br />
Liselund på Möen<br />
(interiører av Lillie ca. 1790), Jomfruens<br />
Egede (tegnet av Harsdorff og<br />
interiører av Lillie, 1797-1799) og<br />
Reventlow-Museet Petersdrup (C.F.<br />
Hansen, 1813-1822). I tillegg kommer<br />
Erichsens Palé på Kongens Nytorv<br />
(tegnet av Harsdsorff, 1798-1802)<br />
samt borgerhusene Nytorv 5 (interiører<br />
av Abildgaard, 1802) og Davids<br />
samlinger i Kronprinsessegade (interiører<br />
ca. 1807) i København.<br />
Fra Sverige vil det være erfaringer å<br />
hente fra restaureringen av Gunnebo<br />
utenfor Göteborg. Gunnebo slott er<br />
som Eidsvollsbygningen et arkitektegnet<br />
trehus fra tiden omkring 1800.<br />
Også her gikk byggherren konkurs på<br />
1820-tallet. I begge tilfeller er en god<br />
del av de opprinnelige arkitekttegningene<br />
bevart. For Gunnebos vedkommende<br />
ble det foretatt en større<br />
restaurering av interiørene på 1940tallet.<br />
I forbindelse med prosjektet<br />
”Gunnebo åter till 1700-tallet” som ble<br />
gjennomført i siste halvdel på 1990årene,<br />
valgte man å beholde 1940-talls<br />
restaureringen og i stedet retusjere og<br />
restaurere denne. Alle tekstiler i slottet<br />
ble imidlertid fornyet og tilvirket i<br />
forhold til den dokumentasjon som<br />
forelå og utfra den kunnskap som foreligger<br />
om periodens tekstiler.<br />
niku <strong>103</strong><br />
Annet<br />
En eventuell restaurering av interiørene<br />
i Eidsvollsbygningen frem til<br />
Grunnlovsjubiléet i 2014 vil medføre<br />
en stor grad av tverrfagelig sammarbeide<br />
- spesielt i forhold til kildegransking,<br />
restaurering og rekonstruksjon<br />
av overflater, fremskaffe møbler og<br />
annet innbo, produksjon av tekstiler<br />
samt tilrettelegging av drift og vedlikehold.<br />
Dersom restaureringsarbeidene kan<br />
være tilgjengelige for publikum og<br />
inngå som en del av formidlingen på<br />
stedet, vil dette kunne gi anlegget i sin<br />
nye form og jubileet i 2014 en ”flying”<br />
start. Dette arbeidet vil kunne gi en<br />
unik mulighet i forhold til å presentere<br />
Eidsvollsbygningen som et ”levendegjort<br />
museum” og dermed bidra til å<br />
gi en riktigere kunnskapsverdi og til å<br />
øke opplevelsesverdien og interessen<br />
hos de besøkende.<br />
Til tross for at overflater, møbler og<br />
tekstiler er sentrale elementer i et<br />
interiør, er det allikevel sjeldent at det<br />
gis anledning til å se disse faktorene<br />
under ett som likeverdige komponenter<br />
i et historisk interiør. Et slikt restaureringsarbeide<br />
vil derfor kunne gi<br />
viktig opplæring i forhold til spesialkompetanse<br />
innen disse tre disiplinene.<br />
Erfaringene som opparbeides<br />
vil, dersom disse dokumenteres og tilgjengeliggjøres,<br />
kunne komme andre<br />
anlegg til gode. Erfaringene kan for<br />
eksempel formidles som delrapporter<br />
eller i form av <strong>publikasjoner</strong> beregnet<br />
på et allment publikum, med praktisk<br />
gjennomgang, råd og oppskrifter knyttet<br />
til relevante temaer som:<br />
• Rekonstruksjon av farger og tapeter<br />
• Rekonstruksjon av tekstiler<br />
• Renhold og vedlikehold av gjenstander,<br />
tekstiler og overflater
niku <strong>103</strong><br />
3.2 Rekonstruksjon av hovedbygningens sokkeletasje<br />
Arkitekt: Carl Frederik Stanley.<br />
Byggherre: Carsten Anker.<br />
Datering: Sokkeletasjen slik den fremstår i dag er fra omkring 1890.<br />
Ankers sokkeletasje ble innredet omkring år 1800.<br />
Overflater: Værelsene i den opprinnelige sokkeletasjen hadde pusset og<br />
hvitkalket himling med synlige bjelker, tilsvarende de i søndre<br />
paviljong. I 1827 omtales værelsene som umalte (dvs. at<br />
murflatene sannsynligvis var hvitkalkede mens skilleveggene<br />
i tre var ubehandlet).<br />
Teknisk tilstand: Stort sett bra, men med tilløp til fukt- og soppskader.<br />
Beskrivelse<br />
I 1814 utgjorde sokkeletasjen en tredjedel<br />
av huset og inneholdt viktige<br />
funksjoner som kjøkken, tjener- og<br />
økonomirom. Den opprinnelige situasjonen<br />
er godt dokumentert. Eidsvollsbygningen<br />
viser i dag kun de to etasjene<br />
som var herskapets domene. Den<br />
siste tredjedel av bygningen, sokkeletasjen<br />
eller tjenerskapets etasje, ble<br />
fylt opp med matjord i 1860-årene.<br />
Omkring 1890 ble jorden fjernet sammen<br />
med all innredning og delevegger.<br />
Samtidig ble den opprinnelig pussede<br />
grunnmuren erstattet med dagens<br />
grunnmur i grovhuggen granitt, som<br />
senere er malt.<br />
Denne etasjen utgjør et 600 m 2 stort<br />
brukspotensiale i en av landets viktig-<br />
ste historiske bygninger. Dessuten er<br />
etasjen viktig rent formidlingsmessig i<br />
forhold til å anskueliggjøre hva denne<br />
bygningen var på Ankers tid, dersom<br />
en velger å realisere dette alternativet.<br />
Et hus som dette var et speilbilde<br />
på tidens klassesamfunn. Hvor mye<br />
mer ville ikke Ankers spisestue i første<br />
etasje kunne fortelle, dersom en<br />
kunne se denne i forhold til tjenerenes<br />
folkestue i sokkeletasjen, eller kontrasten<br />
mellom stuepikens enkle<br />
værelse og Fru Ankers rikt utstyrte<br />
sengekammer? Dette er forhold som i<br />
liten grad vises i lignende anlegg<br />
andre steder. Figur 8.<br />
Den opprinnelige planløsningen besto<br />
av til dels store og fleksible rom. Dette<br />
gjelder ikke minst den nordre del som<br />
var kjøkkenfløy. De viktigste rommene<br />
i denne fløyen var folkestuen (ca. 24 m 2 ),<br />
kjøkkenet (ca. 45 m 2 ) og bryggerhuset<br />
(ca. 50 m 2 ). Dette er rom som i rekonstruert<br />
stand vil kunne brukes mer<br />
aktivt i forhold til publikum enn hva<br />
tilfellet er med de mer historiske rommene<br />
i etasjene over.<br />
Dersom Eidsvollsbygningen og senterets<br />
planlagte nybygg i fremtiden skal<br />
fremstå som en integrert og funksjonell<br />
enhet, bør det potensialet som<br />
denne etasjen representerer sannsynligvis<br />
vurderes i sammenheng med<br />
romprogrammet for nybygget.<br />
Dagens situasjon<br />
Matjorden fra 1860-årene ble fjernet<br />
omkring 1890. Samtidig ble den opprinnelige<br />
pussete grunnmuren fjernet<br />
og erstattet med dagens grunnmur i<br />
upusset huggen stein. På grunn av<br />
setningskader ble bygningen stemplet<br />
opp ved hjelp av pilarer. I dag fremstår<br />
etasjen som et 600 m 2 stort åpent<br />
kjellerom som hviler på nevnte pilarer.<br />
Pilarenes plassering følger i stor<br />
Figur 8. Sokkeletasjen utgjorde 1/3 del av bygningen.<br />
Som i de øvrige etasjer var planen tredelt.<br />
Værelsene i nordre fløy til venstre var folkestue<br />
(nederst), kjøkken og bryggerhus. Til<br />
høyre søndre fløy som inneholdt rom for tjenerskapet.<br />
Foto Riksarkivet, Oslo.<br />
13
grad de opprinnelige bæreveggene.<br />
Dagens takhøyde på ca. 3,5 meter tilsvarer<br />
den opprinnelige fra Ankers<br />
tid. Dette bekreftes ved at den ene av<br />
trappene som dengang førte opp til<br />
Vestibylen fortsatt er i behold.<br />
Rørføringene til varmluftsanlegget fra<br />
1950-tallet opptar i dag store deler av<br />
rommets sentrale deler. I tillegg er det<br />
bygget et mindre fyrrom/ verksted i<br />
etasjens sydvestre hjørne.<br />
Sokkeletasjen brukes ellers til lagerrom,<br />
en funksjon som er lite hensiktsmessig<br />
på grunn av at benker og<br />
annet vår og høst må bæres inn og ut<br />
via den svært bratte trappen som<br />
utgjør adkomstforholdene utenfra.<br />
Problemstilling<br />
Et ubenyttet potensiale som dette<br />
åpner for mange muligheter i forhold<br />
til bruk.<br />
Alternativ 1<br />
Opprettholde dagens situasjon eventuelt<br />
med fornyelse av varmluftssystemet<br />
på sikt.<br />
Forslaget vil medføre:<br />
• Tilstandsvurdering.<br />
• Reparasjon av skader. Sørge for at<br />
årsak til skader fjernes.<br />
• Vurdere installering av nytt oppvarmingsanlegg<br />
for bygningen.<br />
• Utarbeidelse av drifts- og vedlikeholdsplan.<br />
Alternativ 2<br />
Deler av sokkeletasjen gjenskapes, og<br />
deler settes i stand til annen bruk.<br />
Dette innebærer istandsettelse av hele<br />
sokkeletasjen med sikte på aktiv bruk,<br />
gjennom rekonstruksjon av bryggerhus,<br />
kjøkken og folkestue i nordfløyen samt<br />
eksempel på tjenerom under sydfløyen.<br />
Det øvrige arealet benyttes for eksempel<br />
til utstillingsareale for temautstillinger<br />
knyttet til Eidsvollsbygningen.<br />
En delvis rekonstruksjon vi tilføre<br />
bygningen et større formidlingspotensiale,<br />
øke opplevelsessverdien foruten<br />
å tilføre nyttige publikumsarealer<br />
inne i selve bygningen.<br />
Forslaget vil medføre:<br />
• Tilstandsvurdering.<br />
• Reparasjon av skader. Sørge for at<br />
årsak til skader fjernes.<br />
14<br />
• Pussing av grunnmuren innvendig.<br />
• Installering av nytt oppvarmingsanlegg<br />
for bygningen.<br />
• Reetablere vindusåpninger i grunnmuren.<br />
• Rekonstruksjon av opprinnelig<br />
planløsning.<br />
• Gjenskape historisk korrekte interiører<br />
for undervisning, formidling og<br />
bruk.<br />
• Vurdere brukspotensial for eventuelle<br />
rom som ikke rekonstrueres, for<br />
eksempel mulighetene for å innarbeide<br />
et utstillingsareale i etasjens<br />
midtre og søndre del.<br />
• Utarbeide planer for bruk, drift og<br />
vedlikehold.<br />
Alternativ 3<br />
Rekonstruksjon av samtlige av de opprinnelige<br />
rom i sokkeletasjen. Konsekvensene<br />
vil bli de samme som for<br />
alternativ 2.<br />
Alternativ 3 vil være ønskelig utfra en<br />
mest mulig korrekt historisk tilnærming.<br />
Det knytter seg imidlertid<br />
større usikkerhetsmomenter til en<br />
rekonstruksjon av sokkeletasjens<br />
midtparti (under Vestibyle og Hagestue)<br />
og for sydfløyens vedkommende,<br />
enn for resten av huset. En rekonstruksjon<br />
av hele etasjen vil begrense<br />
bruksmulighetene utover det rent formidlingsmessige,<br />
ettersom værelsene i<br />
denne delen er relativt små.<br />
Kildegrunnlag<br />
Bevisstheten omkring sokkeletasjen<br />
opphørte allerede i 1860-årene da etasjen<br />
ble fylt igjen med matjord. I den<br />
forbindelse ble de fleste spor etter opprinnelig<br />
innredning fjernet uten noen<br />
form for dokumentasjon. Tiltross for<br />
dette er etasjen alikevel så godt dokumentert<br />
gjennom ulike kilder at en<br />
rekonstruksjon av deler av etasjen vil<br />
kunne utføres med rimelig stor grad<br />
av sikkerhet.<br />
Følgende kilder vil være aktuelle:<br />
• Eksisterende himling i dagens sokkeletasje.<br />
Denne er delvis opprinnelig<br />
og viser negative avtrykk av<br />
opprinnelig planløsning.<br />
• Arkitekttegningene fra Ankers tid.<br />
• Auksjonskatalogen fra 1823.<br />
• Branntaksten fra 1827.<br />
niku <strong>103</strong><br />
Referanseanlegg<br />
Collettfamiliens jaktsted Markerud i<br />
Nittedal ble oppført omkring år 1800.<br />
Bygningen er tegnet av en med akademisk<br />
bakgrunn, og mye kan tyde på at<br />
arkitekten har vært dansken C. F.<br />
Stanley, som var samme arkitekt<br />
Anker benyttet til arbeidene på Eidsvoll.<br />
Tilsvarende som på Eidsvoll er<br />
kjøkken og økonomirom på Markerud<br />
lagt til husets under- eller sokkeletasje.<br />
På Markerud var den opprinnelige<br />
kjøkkeninnredningen fortsatt intakt i<br />
første halvdel av 1990-årene. Huset er<br />
angrepet av ekte hussopp, men dersom<br />
innredningen fortsatt eksisterer,<br />
vil en dokumentasjon av denne i form<br />
av oppmåling og fotografering kunne<br />
danne forbilde for en rekonstruksjon<br />
av kjøkkeninnredningen i Eidsvollsbygningen.<br />
Annet<br />
Arbeidet med en rekonstruksjon av<br />
sokkeletasjen på Eidsvoll vil medføre<br />
stor grad av tverrfaglig samarbeid,<br />
samtidig som den vil bidra til utvikling<br />
av spesialkompetanse på flere<br />
områder.
niku <strong>103</strong><br />
3.3 Restaurering av hovedbygningen<br />
og paviljongenes eksteriører<br />
Arkitekt: Carl Frederik Stanley.<br />
Byggherre: Carsten Anker.<br />
Datering: Hovedbygningen ble panelt utvendig i løpet av 1800-tallets<br />
første tiår. Paviljongene er vist på et kart fra 1812 og omtales<br />
første gang i 1813.<br />
Overflater: Tak tekket med rød tegelstein, laftet bygningskropp utvendig<br />
kledd med malt panel. Bygningene er i dag malt utvendig<br />
med Jotun Vari tiksotrop alkyd oljemaling.<br />
Teknisk tilstand: God, preget av jevn vedlikehold.<br />
Figur 9. (over) Østfasaden var opprinnelig en av<br />
husets hovedfasader med markering av midtpartiet.<br />
I motsetning til de øvrige fasader var<br />
vinduene trukket inn i vegglivet, Anker hadde<br />
her tatt seg råd til store moderne vindusruter og<br />
over hagedørene ble midtpartiet fremhevet av<br />
baldakinen. Carsten Ankers jordiske levninger<br />
og gravminne ble flyttet hit i 1903 fra Biri. Gravminnet<br />
med stakitt sees her i sin opprinnelige<br />
tilstand. Foto Riksantikvarens arkiv.<br />
Figur 10. (under) I 1961 ble østfasaden sterkt<br />
ombygd. De opprinnelige vinduene ble endret,<br />
baldakinen fjernet, hagedørene lukket med<br />
store blikkbeslag og tretrappen fra 1914 erstattet<br />
med en massiv trapp i grovhuggen granitt.<br />
Gjennom dette ble fasadens arkitektoniske kvaliteter<br />
sterkt forringet. Samtidig ble Ankers<br />
gravmonument forenklet ved at stakittet ble<br />
fjernet og støtten montert liggende.<br />
Foto Geir Thomas Risåsen 1992.<br />
Beskrivelse<br />
I dag fremstår Eidsvollsbygningen og<br />
de to paviljongene eksteriørmessig<br />
som ”pene og velstelte”. Over tid har<br />
imidlertid endringer, forenklinger,<br />
men også ønske om standardisering<br />
bidratt til at dagens situasjonen til<br />
dels er svært forskjellig fra situasjonen<br />
omkring 1814.<br />
Eksempelvis ble de opprinnelige vinduene<br />
med store ruter i østfasaden skiftet<br />
ut med små ruter i 1961. Samtidig ble et<br />
baldakinoverbygg over hagedørene fjernet.<br />
På Ankers tid kan denne ha korrespondert<br />
med en eventuell løs midtgavl<br />
eller fronton som rent visuelt har hvilt<br />
på de to pilastrene midt på fasaden. Tretrappen<br />
fra restaureringen i 1914 ble<br />
dessuten erstattet med en massiv trapp i<br />
grovhugget granitt og hagedørene stengt<br />
permanent ved hjelp av skråstilte blikkbeslag.<br />
Gjennom disse arbeidene skiftet<br />
fasaden karakter. Fra å ha vært husets<br />
mest gjennomarbeidede og viktigste<br />
fasade, fremstår den i dag som uforståelig<br />
og ukorrekt både arkitektonisk og<br />
visuelt. Dette er en følge av inngrep som<br />
ble gjort i 1960-årene. Figur 9 og 10<br />
Tilsvarende ble de store vindusrutene<br />
i Rikssalen erstattet med småruter i<br />
løpet av 1800-tallet. Dagens ruter ser<br />
”riktige” ut dersom en ikke kjenner<br />
forhistorien. Men i 1814 har sannsynligvis<br />
disse glassrutene fremfor noe<br />
imponert Eidsvollsmennene med sin<br />
størrelse (de opprinnelige rutene<br />
målte ca. 59 x 76 cm mot dagens småruter<br />
som måler ca. 14,5 x 19 cm). De<br />
fleste av deltagerne hadde ganske sikkert<br />
aldri sett så store ruter, og alle<br />
kunne skjønne hvilken luksus disse<br />
rutene representerte.<br />
Av andre endringer må nevnes at flere<br />
av takarkene på hovedbygningen er<br />
fjernet i årenes løp utfra vedlikeholdshensyn.<br />
Den opprinnelige glattpussede<br />
grunnmuren med vinduer ble omkring<br />
1890 erstattet med en ny grunnmur i<br />
grovhugget granitt, nesten uten vinduer.<br />
Denne er senere malt utvendig for<br />
å harmonere bedre med veggfargen.<br />
Det er også grunn til å tro at dagens<br />
fargesetting av eksteriøret avviker fra<br />
opprinnelig fargesetting. For eksempel<br />
er kun øvre halvdel av gesimsen malt i<br />
kontrasterende farge til den øvrige<br />
fasade. Denne todelingen av et så vik-<br />
15
tig arkitekturelement virker umotivert<br />
og tilfeldig. Det er dessuten mye<br />
som tyder på at nordre paviljong sto<br />
rødmalt fra Ankers tid og frem til<br />
omkring 1840. Denne var skilt fargemessig<br />
fra hovedbygningen og søndre<br />
paviljong (bolig for Ankers sønn Erik)<br />
ettersom den funksjonsmessig inngikk<br />
som en del av verksanlegget.<br />
Problemstilling<br />
Det videre vedlikehold av fasadene på<br />
hovedbygningen og paviljonger reiser<br />
to prinsipielle valgmuligheter;<br />
Alternativ 1<br />
Opprettholdelse av dagens situasjon.<br />
Dette innebærer:<br />
• Utarbeidelse av tilstandsrapporter<br />
for de tre bygningene.<br />
• Reparasjon av eventuelle skader.<br />
• Vurdere fargeundersøkelse av fasadene<br />
for eventuell korrigering.<br />
• Vurdere valg av malingstype og utførelse<br />
før fasadene males neste gang.<br />
• Utarbeidelse av drifts- og vedlikeholdsplan.<br />
Alternativ 2<br />
Full eller delvis tilbakeføring av fasader<br />
og fargesetting på bakgrunn av<br />
dokumentasjon.<br />
Dette vil forutsette:<br />
• Utarbeidelse av tilstandsrapporter<br />
for de tre bygningene.<br />
• Reparasjon av eventuelle skader.<br />
• Fargeundersøkelse av samtlige bygninger.<br />
• Vurdere valg av malingstype og utførelse<br />
før fasadene males neste gang.<br />
• Rekonstruksjon av østfasaden med<br />
vinduer, baldakin og fronton.<br />
• Etablering av vinduer i hovedbygningens<br />
grunnmur.<br />
• Pussing av hovedbygningens grunnmur.<br />
• Ny hagetrapp av tre.<br />
• Vurdering av Rikssalens vinduer.<br />
• Reetablering av takarker av hensyn<br />
til rytmen i fasaden.<br />
• Utarbeidelse av drifts- og vedlikeholdsplan.<br />
Kildegrunnlag<br />
Følgene kilder vil være aktuelle:<br />
• Farge- og bygningsarkeologiske<br />
undersøkelser.<br />
• Eldre takster og beskrivelser.<br />
• Eldre avbildninger.<br />
16<br />
3.4 Rekonstruksjon av park- og hageanlegg<br />
samt kulturlandskap<br />
niku <strong>103</strong><br />
Anlagt: Hageanlegget skal i sin opprinnelige form være anlagt<br />
omkring 1680. Størrelsen på dette anlegget svarer til dagens<br />
prydhage syd for hovedbygningen. De eldste trærne i de to<br />
flankerende alléene antas å være plantet av Carsten Anker<br />
omkring 1800. Dagens anlegg preges av at hagen ble omlagt<br />
fra en formell prydhage til et romantisk parkanlegg omkring<br />
1850, samt en forenkling av dette i 1960-årene.<br />
Vegetasjon: I all hovedsak løvtrær og gress.<br />
Teknisk tilstand: De fleste av løvtrærne har nådd en relativ høy alder. Det er<br />
sannsynlig at flere av disse må erstattes i nær fremtid. I tillegg<br />
bærer de preg av at de ikke har vært beskåret på lang tid.<br />
Beskrivelse<br />
Eidsvollsbygningen omgis i dag av en<br />
stor park med store løvtrær. I 1814<br />
var det både et parkanlegg og en prydhage<br />
knyttet til verkseierboligen på<br />
Eidsvoll. Parkanlegget Dorotheenbusk<br />
var en lystskog hvor det var hugget<br />
snorrettte ganger som strålte ut fra et<br />
midtpunkt. Skogen ble hugget ned<br />
omkring 1850 og området dyrket opp.<br />
Parkområdet strakte seg bort til<br />
Andelva, og området gjennomskjæres i<br />
dag av den tidligere riksveien. Museets<br />
parkeringsplass er delvis anlagt på<br />
det tidligere parkområdet.<br />
I 1814 var prydhagen anlagt som en<br />
parterrehage i tilknytning til hovedbygningen<br />
og dannet sammen med<br />
denne en bevisst og gjennomkomponert<br />
helhet. Figur 11. Prydhagens<br />
regelmessige oppdeling i parterrer er<br />
erstattet av en grønn plen som flankeres<br />
av en allé på hver langside. Den<br />
vestre alléen er fra Ankers tid og ble<br />
Figur 11. Prydhagen slik den kan ha sett ut på<br />
Ankers tid med en parterrehage mellom de to<br />
alléene. Skisse av Geir Thomas Risåsen på bakgrunn<br />
av beskrivelser og eldre kart.<br />
plantet omkring år 1800, mens den<br />
østre ble delvis nyplantet i 1960-årene.<br />
Kart fra tiden viser at prydhagen var<br />
anlagt som en regelmessig parterrehage<br />
inndelt i kvarterer. Hageanlegget<br />
ble lagt om på 1850-tallet til et romantisk<br />
anlegg med grønne plener og<br />
asymmetriske slyngende stier. Siden<br />
den gang er dette romantiske anlegget<br />
ytterligere forenklet i 1960-årene.<br />
Problemstilling<br />
Vegetasjonen i dagens anlegg stammer<br />
både fra Ankers tid, fra 1850årene<br />
og fra 1960-tallet. Selv om eksisterende<br />
parkanlegg representerer en<br />
fri nyskaping som har lite til felles<br />
med Ankers stramme formale prydhage<br />
omkring 1814, er den allikevel et
niku <strong>103</strong><br />
anlegg med høy aldersverdi. Uansett<br />
valg vil det være naturlig å reise følgende<br />
problemstillinger:<br />
• Registrere dagens tilstand, eksisterende<br />
plantemateriale og få en vurdering<br />
av trebestanden.<br />
• Vurdere mulighetene for en rekonstruksjon,<br />
eventuelt vurdere andre<br />
former for synliggjøring av opprinnelig<br />
struktur.<br />
• Reetablering av et mer naturlig<br />
kulturlandskap i tilknytning til<br />
anlegget for øvrig.<br />
• Utarbeide plan for skjøtsel, drift og<br />
vedlikehold.<br />
Alternativ 1<br />
Opprettholdelse av eksisterende situasjon,<br />
men med bevisst fornyelse og<br />
erstatning av trær som forsvinner på<br />
grunn av alder. Dette forutsetter at<br />
det utarbeides en drifts- og fornyelsesplan.<br />
Alternativ 2<br />
Opprettholdelse av dagens situasjon<br />
kombinert med former for synliggjøring<br />
av opprinnelig struktur. Det er<br />
ikke vurdert hvordan en slik synliggjøring<br />
kan foretas. Dersom alternativet<br />
er aktuelt, må dette utvikles nærmere.<br />
Alternativ 3<br />
Rekonstruksjon av opprinnelig struktur<br />
og med bruk av historisk plantemateriale.<br />
Alternativet må, dersom<br />
det velges, konkretiseres på bakgrunn<br />
av eksisterende dokumentasjon og<br />
utvikles videre.<br />
Kildegrunnlag<br />
Det knytter seg et betydelig kildemateriale<br />
til Carsten Ankers Eidsvoll.<br />
Kildene knyttet til prydhagen er imidlertid<br />
blant den minst utfyllende delen<br />
av dette materialet.<br />
Selv om kildene er overfladiske og til<br />
dels mangelfulle, er det viktig å understreke<br />
verdien av den dokumentasjon<br />
som foreligger og at dette materialet<br />
tross alt er mer omfattende enn hva vi<br />
ellers kan forvente å finne fra andre<br />
norske anlegg på denne tiden.<br />
Følgene kilder vil være aktuelle:<br />
• Eldre kartmateriale og andre kilder.<br />
Bevarte kart gir en skissemessig<br />
dokumentasjon over parterrehagens<br />
struktur. Auksjonskatalogen<br />
sier noe om løse elementer, som for<br />
eksempel at hagebenkene var<br />
grønnmalte.<br />
• Hagearkeologiske undersøkelser.<br />
Ettersom parterrehagen ble lagt om<br />
manuelt på midten av 1800-tallet,<br />
bør en hagearkeologisk utgravning<br />
på stedet kunne avdekke opprinnelig<br />
struktur, samtidig som det<br />
gjennom analyser kan være mulig å<br />
finne spor etter opprinnelig plantemateriale.<br />
• 1700- og tidlige 1800-talls herbarier<br />
fra det indre østlandsområdet konsulteres<br />
for ytterligere valg av plantemateriale.<br />
Christopher Hammers<br />
herbarium fra Gran på Hadeland<br />
fra slutten av 1700-tallet er eksempel<br />
på dette.<br />
Referanseanlegg<br />
Hagearkeologi og rekonstruksjon av<br />
historiske hager er fagdisipliner med<br />
liten tradisjon i Norge. Den største<br />
satsingen her til lands er etableringen<br />
av en barokkhage med 1700-talls plantemateriale<br />
i tilknytning til Damsgård<br />
ved Bergen. Figur 12. For den besøkende<br />
gir dette hageanlegget en<br />
vesentlig del av opplevelsesverdien for<br />
Damsgårds vedkommende. Her ble det<br />
lagt ned et stort arbeide for å fremskaffe<br />
tids- og stedstypiske planter.<br />
Hva som imidlertid er faglig kritikkverdig<br />
ved prosessen, er at det eksisterer<br />
et stort kildematerialet knyttet til<br />
den opprinnelige hagen på Damsgård.<br />
Dette var kjent, men kildematerialet<br />
ble ikke benyttet. Videre ble det nye<br />
hageanlegget anlagt på grunnlag av<br />
fri diktning, uten at det ble foretatt tilstrekkelige<br />
hagearkeologiske undersø-<br />
kelser i grunnen. De få prøvestikkene<br />
som ble foretatt før anleggsarbeidene<br />
startet, tydet på at det lå spor i grunnen<br />
etter en 1700-talls hage der strukturen<br />
var en annen enn den som nå<br />
ble anlagt. Uavhengig av den kritikk<br />
som kan reises i ettertid, representerte<br />
prosessen et faglig løft, der det er<br />
mye å hente i forhold til de erfaringer<br />
som ble gjort.<br />
Av andre norske referanseanlegg kan<br />
amtmannsgården Stenberg på Toten<br />
nevnes. Foruten at Stenberg har et<br />
parkanlegg fra omkring 1800, har det<br />
her vært foretatt en stor satsing i forhold<br />
til å utvikle og behandle kulturlandsskapet<br />
omkring gårdsanlegget.<br />
Ellers bør også arbeidet med den delvise<br />
restaureringen av barokkhagen<br />
på Frogner hovedgård i Oslo nevnes.<br />
Erfaringene fra Gamle Hvam museum<br />
på Romerike i forbindelse med innsamling<br />
av eldre plantemateriale kan<br />
også trekkes inn. Det er dessuten<br />
mulig at de erfaringer som gjøres ved<br />
rekonstruksjonen av kjøkkenhagen<br />
ved baroniet i Rosendal kan være av<br />
interesse.<br />
Av utenlandske anlegg vil det særlig<br />
være av interesse å hente erfaringer<br />
fra restaurerings- og rekonstruksjonsarbeidet<br />
knyttet til pryd- og kjøkkenhagen<br />
på Gunnebo ved Göteborg. Her<br />
Figur 12. Detalj fra parterrehagen på Damsgård<br />
ved Bergen. Et tilsvarende inntrykk kan<br />
parterrehagen på Eidsvoll Verk ha gitt.<br />
Foto Geir Thomas Risåsen.<br />
17
le den formelle prydhagen anlagt i<br />
løpet av 1790-årene. Etter konkursen<br />
på 1820-tallet, forfalt anlegget og<br />
fremsto i en svært forenklet tilstand<br />
da prosjektet ”Gunnebo åter till 1700tallet”<br />
ble gjennomført i løpet av 1990årene.<br />
Med bakgrunn i all tilgjengelig<br />
dokumentasjon av anlegget i dets<br />
glansperiode, ble strukturer, vegetasjon,<br />
avgrensninger og utstyr tilbakeført<br />
og gjenskapt. Tilsvarende ble nyttedelen,<br />
kjøkkenhagen, reetablert på<br />
grunnlag av en eldre oppmåling og<br />
beplantet med nyttevekster fra tiden.<br />
De eldre plantesortene er ofte mer<br />
smaksrike enn dagens kultivarier.<br />
Produksjonen av disse nyttevekstene<br />
inngår som råvarer til museets kafé og<br />
restaurant. Dette restaurerings- og<br />
rekonstruksjonsarbeidet er uten sidestykke<br />
i skandinavisk sammenheng i<br />
nyere tid, og har i vesentlig grad<br />
bidratt til å øke opplevelsen av Gunnebo<br />
og det sene 1700-tallet som periode.<br />
Annet<br />
Et prosjekt knyttet til restaurering av<br />
prydhage og kulturlandskap bør være<br />
av stor interesse i så vel nasjonal som<br />
regional sammenheng. Nyttige stikkord<br />
kan være:<br />
• Formidling av ”restaurerings- og<br />
rekonstruksjonsarbeidet” gjennom<br />
seminarvirksomhet.<br />
• Kunnskapsoppbygging om hagearkeologi.<br />
Dette er et lite anvendt fagområde<br />
her til lands, som stor sett<br />
er teoretisk belyst og lite anvendt i<br />
praksis.<br />
• Prosessen vil medføre en stor grad<br />
av tverrfaglighet.<br />
• Prosessen vil gi viktig utvikling av<br />
spesialkompetanse.<br />
• Erfaringene kan gjøres tilgjengelige<br />
for et bredere publikum i form av<br />
lettfattelige <strong>publikasjoner</strong>.<br />
• Ettersom en eventuell rekonstruksjon<br />
vil strekke seg over flere år,<br />
kan selve prosessen utnyttes som<br />
egen publikumsattraksjon.<br />
• En ferdig rekonstruert prydhage vil<br />
øke opplevelsesverdien av stedet og<br />
være til stor glede for publikum.<br />
18<br />
3.5 Rekonstruksjon av Verkets jernmagasin<br />
Arkitekt: Ukjent.<br />
Byggherre: Carsten Anker.<br />
Datering: Sannsynligvis oppført omkring 1800.<br />
Materiale: Upanelt laftet tømmer med tegltak.<br />
Tilstand: Revet.<br />
Beskrivelse<br />
Det er få besøkende som i dag er klar<br />
over at Eidsvollsbygningen i 1814 var<br />
verkseierbolig på et jernverk. Verket<br />
var den økonomiske forutsetningen for<br />
Carsten Ankers virksomhet i Norge.<br />
Dette er viktig bakgrunnsinformasjon<br />
for å forstå dagens anlegg og hvorfor<br />
Carsten Anker valgte å etablere seg på<br />
Eidsvoll, – forhold som igjen har<br />
betydning for at Riksforsamlingen<br />
møttes nettopp her. Hovedbygningen<br />
og Verket ble eiermessig og funksjonelt<br />
sett skilt fra hverandre i 1837, og<br />
den bygningsmassen som var knyttet<br />
til verksindustrien, og slik sett synliggjorde<br />
denne, har etter hvert forsvunnet.<br />
Selv om de fleste av verksbygningene<br />
lå nede ved elva, lå det også<br />
en del bygninger knyttet til driften<br />
oppe på platået i tilknytning til hovedbygningen.<br />
Disse kan blant annet sees<br />
på Peder Balkes maleri ”19. mai<br />
1814”. En av disse bygningene var<br />
Verkets jernmagasin. Figur 13.<br />
niku <strong>103</strong><br />
Jernmagasinet var en ca. 150 m 2 stor<br />
tømmerbygning i to etasjer med netto<br />
gulvareale for begge etasjer inkludert<br />
tilbygg på ca. 340 m 2 . Bygningen lå<br />
like sør for søndre paviljong og parallelt<br />
med parterrehagen. Jernmagasinet<br />
er forlengst revet, men bygningen<br />
er godt dokumentert. Figur 14<br />
En rekonstruksjon av magasinet vil<br />
bidra til å synliggjøre det industrimiljøet<br />
som dannet rammen omkring<br />
Riksforsamlingens møte. I tillegg vil<br />
en kopi av denne bygningen, dersom<br />
Figur 13. 19. mai 1814 ble malt av Peder<br />
Balke i 1830-årene. Balke hadde selv besøkt<br />
Eidsvoll Verk i 1814 og anlegget sto fortsatt i<br />
stor grad uendret da bildet ble malt. Hovedbygningen<br />
flankeres til venstre av nordre paviljong<br />
og av søndre paviljong til høyre. Til høyre for<br />
søndre paviljong og parallelt med trekronene<br />
på den nærmeste av de to alléene ligger jernmagasinet.<br />
Foto Birger Linstad.
niku <strong>103</strong><br />
Figur 14. Samtidig oppmålingstegning av jernmagasinet.<br />
Riksarkivet i Oslo.<br />
dette tillates, åpne for å legge viktige<br />
publikumsfunksjoner knyttet til museets<br />
drift og i direkte tilknytning til det<br />
historiske anlegget.<br />
Problemstilling<br />
En rekonstruksjon av jernmagasinet<br />
vil reise en rekke problemstillinger av<br />
ulik karakter:<br />
• Gjennom en rekonstruksjon av<br />
denne kan verksindustrien på Eidsvoll<br />
synliggjøres i større grad enn i<br />
dag. Dette kan skje gjennom den<br />
fysiske påminnelse selve bygningen<br />
vil være, og gjennom å la et utvalg av<br />
verkets ovner og andre produkter<br />
være stilt ut i jernmagasinbygningen.<br />
• Rekonstruksjon med bruk av materialer,<br />
teknikker og håndverksmessig<br />
utførelse som omkring 1800, hvor<br />
selve prosessen blir en attraksjon.<br />
• Utvikle bygningen som et publikumstilbud<br />
med for eksempel matservering.<br />
• I den sammenheng utvikle et matprogram<br />
basert på mattradisjonene<br />
omkring 1814, primært med bruk av<br />
egenproduserte historiske grønnsaker<br />
fra hagen, tilsvarende som på<br />
Gunnebo. Mattilbudet kan for eksempel<br />
avspeile spennvidden fra allmuens<br />
barkebrød i årene 1812-1813 til<br />
overklassens bugnende bord.<br />
• Bruke bygningen som møte- og selskapslokaler<br />
med ”historisk sus”.<br />
• Utarbeidelse av drifts- og vedlikeholdsplan.<br />
Kildegrunnlag<br />
Det foreligger god dokumentasjon av<br />
jernmagasinet. Følgende kilder vil<br />
være aktuelle:<br />
• Oppmålingstegning fra omkring<br />
1800.<br />
• Branntakst 1827.<br />
• Fotografi fra omkring 1890.<br />
• Eldre kartmateriale.<br />
• Utgravning på stedet.<br />
Referanseanlegg<br />
Et slikt grep er valgt for Gunnebo<br />
utenfor Göteborg. I forbindelse med<br />
prosjektet ”Gunnebo åter till 1700-tallet”<br />
var det behov for å flytte museets<br />
kafédrift ut av hovedbygningens sokkeletasje.<br />
Prosjektet hadde som intensjon<br />
å vise 1700-tallets Gunnebo som<br />
en helhetlig organisme med både prydog<br />
nyttefunksjoner, hovedbygning og<br />
økonomibygninger. Flere av bygningene<br />
som inngikk i anlegget på 1700tallet<br />
hadde forsvunnet i årenes løp.<br />
Blant de opprinnelige arkitekttegningene<br />
til anlegget lå også en plan- og<br />
fasadetegning til et sammenbygd tjenerhus<br />
og hønsehus. Tegningen viste<br />
at huset hadde ligget i tilknytning til<br />
kjøkkenhagen. Husets størrelse og<br />
utforming viste dessuten at en rekonstruksjon<br />
av dette ville kunne løse problemet<br />
i forhold til kafédriftens lokalisering.<br />
Det ble bestemt å gjenreise<br />
bygningen i forbindelse med den nye<br />
funksjonen. For å avgjøre endelig plassering,<br />
ble det foretatt en arkeologisk<br />
utgravning av tomten. Utgravningene<br />
viste at huset aldri var blitt realisert.<br />
Ettersom prosessen var gått så langt,<br />
valgte man allikevel i 1990-årene å<br />
realisere Gunnebos opprinnelige plan<br />
for tjener- og hønsehus. Hele byggeprosessen<br />
ble gjennomført på stedet som<br />
et opplæringsprosjekt. Alle elementer<br />
fra bearbeiding av tømmerstokker,<br />
panel, dører og vinduer til håndsmidde<br />
spiker ble tilvirket på Gunnebo, på<br />
samme måte og etter samme teknikker<br />
som ville ha vært brukt på 1700-tallet.<br />
Resultatet er blitt en bygning som danner<br />
ramme rundt museets kafé, restaurant<br />
og møtevirksomhet og som i<br />
kraft av seg selv, øker opplevelsesverdien<br />
hos den besøkende. Figur 15, 16<br />
og 17, neste side.<br />
Fra Norge kan det være erfaringer å<br />
hente fra Nes jernverk. Her vil den<br />
rekonstruerte masovnhytta dekke<br />
ulike funksjoner.<br />
Annet<br />
En rekonstruksjon av jernmagasinet<br />
vil på samme måte som en rekonstruert<br />
sokkeletasje i hovedbygningen og<br />
et rekonstruert parkanlegg bidra til å<br />
øke opplevelsesverdien for den besøkende<br />
ved Eidsvollsbygningen. Dette<br />
gjelder ikke bare for den ferdige bygningen,<br />
men også underveis i selve<br />
byggeprosessen dersom publikum får<br />
19
Figur 15. På Gunnebo utenfor Göteborg er tjenerbygningen<br />
oppført på 1990-tallet etter orginaltegningene<br />
fra slutten av 1700-tallet. Bygningen<br />
er oppført med 1700-tallets teknikker<br />
og materialbruk.<br />
20<br />
Figur 16. En arkitekttegningen fra 1790-årene<br />
var utgangspunktet for oppføring av tjenerbygningen<br />
på Gunnebo.<br />
begrenset tilgang. Stadig færre har<br />
sett hvordan et tømmerhus blir oppført.<br />
Dersom alt arbeide utføres på stedet,<br />
vil prosessen i seg selv kunne nyttegjøres<br />
som et publikumstilbud.<br />
Sist, men ikke minst vil det rekonstruerte<br />
jernmagasinet gi anledning til en<br />
helhetstankegang der så vel<br />
museumsbutikk som matservering<br />
kan være en bevisst del av formidlingen<br />
totalt sett.<br />
3.6 Utvikle prosjektet<br />
Eidsvoll 2014 som<br />
kunnskapsbank<br />
niku <strong>103</strong><br />
En realisering av de ulike delprosjektene<br />
innenfor et så omfattende prosjekt<br />
som er foreslått her – og gitt<br />
navn Eidsvoll 2014 vil fremskaffe og<br />
bygge opp betydelig kunnskap og erfaring<br />
på mange felter. Kunnskap og<br />
erfaring som vil være viktig for så vel<br />
andre museer, kulturminneforvaltningen<br />
og ikke minst for det interesserte<br />
publikum. Det at kunnskapen<br />
bygges opp i tilknytning til et i nasjonal<br />
sammenheng så sentralt anlegg<br />
som Eidsvollsbygningen, kan bidra til<br />
å generere generell interesse for prosjektet<br />
og dets problemstillinger i forhold<br />
til et større publikum.<br />
Figur 17. Den realiserte tjenerbygningen på<br />
Gunnebo brukes som kombinert møte- konferanselokaler<br />
med serveringstilbud for publikum.<br />
Foto Geir Thomas Risåsen.
niku <strong>103</strong><br />
Målsetting<br />
Målsettingen med å utvikle prosjektet<br />
Eidsvoll 2014 som kunnskapsbank vil<br />
være å bistå og utvikle formidling i<br />
forhold til markedsføring og tilgjengeliggjøring<br />
av historien, stedet, prosjektet<br />
og den opparbeidede kunnskap.<br />
Prosjektet vil være velegnet for bruk<br />
av informasjon og kommunikasjonsteknologi.<br />
Aktuelle tiltak<br />
• Utvikle og tilrettelegge formidlingen<br />
av Grunnloven og 1814.<br />
• Tilrettelegge stedet som et ”opplevelsessenter”<br />
med vekt på kunnskapsformidling.<br />
• Føringer for undervisningsopplegg.<br />
• Utvikle tidsriktige guideantrekk i<br />
forhold til hvordan tjenestefolkene<br />
ville være kledd på denne tiden<br />
(Anker og frue ville neppe tatt guideoppdrag<br />
for tilfeldig besøkende).<br />
Skal slike drakter fungere, forutsettes<br />
det at det stilles de stengeste<br />
krav til utforming, snitt og tekstilvalg.<br />
Også her kan det hentes erfaringer<br />
fra Gunnebo.<br />
• Tilrettelegge for at selve det fysiske<br />
arbeidet med gjenskaping, reparasjon<br />
og restaurering kan bivånes av<br />
publikum og seminar/ kursdeltakerer<br />
underveis.<br />
• Resultatene og erfaringene fra<br />
hvert delprosjekt bør nedfelles i et<br />
lettfattelig temahefte/ publikasjon<br />
med faglig innhold beregnet på det<br />
interesserte publikum. Ambisjonsnivået<br />
for disse publikasjonene må<br />
være så høyt at de planlegges<br />
tospråklige. Eksempler på slike<br />
<strong>publikasjoner</strong> vil være gardinene<br />
som rekonstrueres til Eidsvollsbygningen<br />
presentert ved mønster, forklaring<br />
av oppheng, stoffkvalitet<br />
samt redegjørelse for prosessen fra<br />
dokumentasjon til ferdig resultat.<br />
Figur 18. Fra restaureringen av<br />
farger og tapeter må leseren eksempelvis<br />
finne oppskriften på hvordan<br />
en selv kan lage limfargen som er<br />
brukt til å hvitte himlingene.<br />
• Plaketter som forteller at dette hus<br />
eller denne hage er gjenskapt på<br />
det og det grunnlag, slik at den<br />
besøkende altid vet hva som er opprinnelig<br />
og hva som er gjenskapt.<br />
• Koordinere skiftende utstilling med<br />
relaterte fagseminar som bidrar til<br />
å øke interesse for arbeidene som<br />
pågår, perioden, historien og anleg-<br />
get. Slike seminarer bør av symbolmessige<br />
årsaker avholdes i perioden<br />
mellom 11. april og 19. mai<br />
(tidsrommet da Riksforsamlingen<br />
satt samlet) og innlede åpningen av<br />
sesongens utstilling.<br />
• Supplering av ”nips”, dekketøy med<br />
mer som bakgrunn for kulissemakeri.<br />
Av hensyn til å levendegjøre<br />
formidlingen er det nødvendig å<br />
anskaffe supplerende utstyr for å<br />
vise hvordan hjemmet har fungert.<br />
Et eksempel er å være selvforsynt<br />
med det som trengs for å dekke et<br />
tidsriktig middagsbord ved julearrangementene.<br />
• Utnytte datoene 17. november og 7.<br />
april, fødselsdagene til Carsten og<br />
Hedvig Anker, for arrangementer<br />
rettet mot lokalmiljøet på Eidsvoll.<br />
Gjerne i samarbeide med lokale<br />
krefter/ organisasjoner.<br />
Figur 18 (over og under). En bevist formidling<br />
av kunnskapen som bygges opp gjennom et<br />
prosjekt som Eidsvoll 2014 kan bidra til generere<br />
interesse for arbeidet hos et bredere publikum.<br />
Et virkemiddel kan være å tilgjengelig<br />
gjøre resultatene og erfaringene i lettfattelige<br />
<strong>publikasjoner</strong>. Dette eksemplet viser hvordan<br />
kunnskapen om Eidsvollsbygningens gardiner<br />
kan konkretiseres gjennom å presentere mønstertegninger<br />
for tilskjæring og konstruksjon.<br />
Prinsippskisse Geir Thomas Risåsen.<br />
21
4 Etterord<br />
Denne rapporten har ikke hatt som<br />
mål å presentere et ferdig utviklet prosjekt.<br />
Allikevel er det ønskelig å<br />
påpeke visse forhold som bør legges til<br />
rette dersom prosjektet realiseres.<br />
4.1 Organisering<br />
Et prosjekt som Eidsvoll 2014 vil være<br />
av nasjonal karakter. For å oppnå en<br />
mest mulig resultatrettet virksomhet,<br />
vil det være en fordel å legge opp til en<br />
så liten organisasjon som mulig. Det<br />
vil være et poeng å etablere en funksjonsdyktig<br />
gruppe med praktiske siktemål.<br />
Deltakerne bør rekrutteres<br />
utfra spisskompetanse i forhold til restaureringsproblematikk<br />
og perioden<br />
omkring 1814, og utfra erfaring fra<br />
beslektet prosjektarbeid.<br />
4.2 Tilrettelegging<br />
I planleggingen fremover er det viktig<br />
å tilrettelegge for etablering og tilrettelegging<br />
av permanente verksteder<br />
og magasiner for museets daglige<br />
drift. Det er viktig at det tas høyde for<br />
fremtidige behov og ikke situasjonen i<br />
dag. Dagens situasjon er preget av at<br />
museet har gått på sparebluss i forhold<br />
til disse behovene siden midten<br />
av 1960-årene. I tillegg bør det tilrettelegges<br />
for etablering av mer temporære<br />
verksteder som stilles til disposisjon<br />
for de ulike restaurerings- og<br />
utviklingsprosjekter som vil være<br />
aktuelle frem til jubileet i 2014.<br />
Tilsvarende bør det avklares hvilken<br />
type kompetanse som trengs permanent<br />
ved museet og hvilken som<br />
trengs temporært i forhold til å realisere<br />
et fremtidig restaurerings- og<br />
utviklingsprosjekt.<br />
4.3 Fremdrift<br />
Tidsaspektet vil være av stor betydning<br />
for et prosjekt som Eidsvoll 2014<br />
med Grunnlovens 200 års jubileum<br />
som mål. Samtlige av de delprosjekter<br />
som er skissert vil nødvendigvis måtte<br />
strekke seg over flere år.<br />
22<br />
I forhold til restaurering og rekonstruksjon<br />
av Eidsvollsbygningens interiører<br />
kan det være aktuelt å konsentrere<br />
seg om to til tre rom pr. år. Med<br />
30 rom tilsier dette alene en 10 til 15<br />
års prosess. I tillegg kommer tiden for<br />
prosjektering og prosessen i forhold til<br />
nødvendige bevilgninger.<br />
En rekonstruksjon av sokkeletasje og<br />
av bygningens eksteriør vil også ta tid.<br />
For jernmagasinets vedkommende<br />
kommer tiden til prosjektering, fremskaffing<br />
av materialer, tømringsprosessen,<br />
ett år for at råbygget skal sette<br />
seg, innredningsfasen med mer.<br />
Tilsvarende vil en rekonstruksjon av<br />
hageanlegget ta tid. Her kommer en<br />
dokumentasjonsfase med blant annet<br />
hagearkeologiske undersøkelser, en<br />
prosjekteringsfase, en etableringsfase,<br />
foruten at det bør tas høyde for en<br />
vekstfase før hageanlegget åpnes og<br />
tas i bruk av publikum.<br />
Dette tilsier at planleggingsprosessen<br />
bør i gang så raskt som mulig dersom<br />
det er ønskelig å realisere tiltakene<br />
med ferdigstillelse 2014.<br />
4.4 Restaureringsprinsipper<br />
og kvalitetskrav<br />
Forslagene legger til grunn ulike restaureringsprinsipper,<br />
fra restaurering<br />
og opprettholdelse av eksisterende<br />
situasjon til full tilbakeføring i forhold<br />
til situasjonen 1814. Forslagene som<br />
går ut på full tilbakeføring kan oppleves<br />
som et brudd på de restaureringsprinsipper<br />
som har vært dominerende<br />
her til lands de siste 30 år. Rent generelt<br />
har det vært et grunnleggende<br />
prinsipp ved restaureringsarbeider<br />
som dette ikke primært å tilbakeføre,<br />
men å ivareta og vise den historiske<br />
utviklingen over tid, der endringshistorien<br />
og de fleste perioder i huset<br />
eller anleggets historie har vært tillagt<br />
stor betydning. I forhold til dette synet<br />
vil en eventuell full tilbakeføring av<br />
Eidsvollsbygningen med omgivelser<br />
niku <strong>103</strong><br />
oppleves som et brudd med gjeldende<br />
restaureringsfilosofi.<br />
Når full restaurering med en gjenskaping<br />
av situasjonen omkring 1814 allikevel<br />
er fremhevet som alternativ, så<br />
har dette sammenheng anleggets spesielle<br />
historie. Endringene skjedde<br />
først etter at anlegget hadde gått ut av<br />
bruk som bolig, og husets funksjon ble<br />
endret til å fungere som billedgalleri.<br />
Alle endringer siden har hatt som<br />
uttalt mål å foreta en ”tilbakeføring” i<br />
forhold til 1814, men med blandede<br />
resultater.<br />
Skal imidlertid Norge vise et rimelig<br />
autentisk tidlig 1800-talls anlegg av<br />
denne type, har vi neppe en situasjon<br />
som er bedre dokumentert enn her.<br />
Uansett hvilke valg som treffes, tilsier<br />
anleggets betydning at det stilles de<br />
strengeste krav til kvalitet i forhold til<br />
gjennomføring. Det bør forventes at de<br />
resultater som oppnås holder et så<br />
høyt faglig nivå at det er overbevisende<br />
så vel for den tilfeldige besøkende<br />
som for den spesielt interesserte.<br />
Dette bør også gjelde i forhold til<br />
den daglige formidling og for spesielle<br />
arrangementer. Dette krever at<br />
museet til enhver tid har tilgang på<br />
nødvendig kulturhistorisk spisskompetanse<br />
i forhold til det tidlige 1800tall.<br />
Mangelen på slik kunnskap og<br />
kompetanse vil fort svekke troverdigheten<br />
til det som formidles.<br />
Kvalitetskrav og bevissthet omkring<br />
de valg som treffes vil være spesielt<br />
viktig i et prosjekt som dette. Dersom<br />
det realiseres, vil gjennomføringen av<br />
prosjektet Eidsvoll 2014 sette standard<br />
for denne type arbeide i lang tid<br />
fremover. Eidsvollsbygningens plass<br />
og betydning i norsk bevissthet tilsier<br />
at planlegging, gjennomføring og ferdig<br />
resultat vil bli observert og være<br />
gjenstand for debatt blant legmann og<br />
innenfor fagmiljøene.
niku <strong>103</strong><br />
5 Kilder<br />
Publiserte kilder<br />
Berner, Carl. 1914: Eidsvolds-Bygningen.<br />
-I bokverket Eidsvoll 1814. -<br />
Kristiania.<br />
Clemmensen, Tove og Hanne Raabyemagle.<br />
1996: Brede Hovedbygning<br />
1795-1806. København.<br />
Fladby, Rolf. 1952: Eidsvoll bygds historie.<br />
Bind 1-2. - Oslo.<br />
Gunnarsson, Carl B. 1969.: Eidsvollsminnet.<br />
Fører for publikum.<br />
Jepsen, Anton. 1991: Det kongelige<br />
Møbelmagasin og københavnersnedkerne.<br />
Danske Møbler efter 1777. -<br />
København.<br />
Osvold, Kari, Stray, Marit, Strømstad,<br />
Åse og Geir Thomas Risåsen. 1999.<br />
Eidsvoll 1812. Velkommen til julefest<br />
hos Carsten Anker. - I: Kvinner og<br />
klær, nr. 49/99.<br />
Risåsen, Geir Thomas. 1990: ”Norges<br />
Bequemmeste Huuse” Eidsvollsbygningen<br />
og Bogstad. - I: Nicolay. 2/1990.<br />
Risåsen, Geir Thomas. 1994: ”Mit Stolte<br />
Eidsvold” Carsten Ankers bolig på<br />
Eidsvoll Verk. - I Foreningen til Norske<br />
Fortidsminnesmerkers Bevarings<br />
årbok. 1994.<br />
Risåsen, Geir Thomas. 1997: Spisestuen<br />
– overklassens representasjonsrom.<br />
- I Dugnad 1/1997.<br />
Risåsen, Geir Thomas. 1999. Arkitekturkalenderen<br />
år 2000. - Norsk Arkitetkurmuseum.<br />
Risåsen, Geir Thomas. 2000: Eidsvollsbygningen<br />
som nasjonalt ikon. - Nasjonaldagsfeiring<br />
i Flerkulturelt demokrati<br />
ein konferanserapport. - Nordisk<br />
Ministerråds Nord-serie. 2000.<br />
Risåsen, Geir Thomas. 2001: Eidsvoll<br />
1814 - Gi kulturminnet hovedrollen! I<br />
Foreningen til Norske Fortidsminnesmerkers<br />
Bevarings årbok. 2001.<br />
Schnitler, Carl W. 1911: Slekten fra<br />
1814. - Kristiania.<br />
Schnitler, Carl W. 1916: Norske Haver<br />
i gammel og ny tid. - Kristiania.<br />
Upubliserte kilder<br />
Risåsen, Geir Thomas. 1993: Recidensen<br />
på Ejdsvold. Carsten Anker<br />
og Eidsvoll Verk 1794-1823. - Magistergradsavhandling<br />
i kunsthistorie. -<br />
Institutt for arkeologi, kunsthistorie<br />
og numismatikk, avd. kunsthistorie.<br />
Universitetet i Oslo.<br />
Risåsen, Geir Thomas. 2000: Manuskript<br />
til guidebok for Eidsvollsbygningen.<br />
23
<strong>NIKU</strong> publikasjonsliste / Publications<br />
pr. 01.04.01<br />
1. Fagrapporter / Scientific reports<br />
2. Oppdragsmeldinger / Assignment reports<br />
3. Temahefter / <strong>NIKU</strong> Topics<br />
4. Faktaark / Fact Sheet<br />
5. <strong>NIKU</strong> <strong>publikasjoner</strong> / <strong>NIKU</strong> publications<br />
Fra 2001 går <strong>NIKU</strong> bort fra de tidligere seriene, Fagrapport, Oppdragsmelding og<br />
Temahefte, og utgir én serie, <strong>NIKU</strong> <strong>publikasjoner</strong>. Serien nummereres i fortsettelse<br />
av Oppdragsmeldingene, men vil innholdsmessig omfatte det vide spekter<br />
av kulturminnefaglige tema og rapporter som tidligere fordelte seg på tre serier.<br />
1. <strong>NIKU</strong> Fagrapporter<br />
001 Malte 1500-talls bonader i Rygnestadloftet,<br />
Valle i Setesdal. Presentasjon av et konserveringsprosjekt.<br />
Gundhus, G., Gjertsen, R. &<br />
Andersson, G. 1995<br />
002 Haug på Hadseløya: en gravplass fra kristningstiden.<br />
Antropologiske undersøkelser av<br />
skjelettmaterialet. Sellevold, B.J. 1996<br />
003 Historiske kart og kulturminnevern. En<br />
metode for landskapsanalyse. Jerpåsen, G.,<br />
Sollund, M.-L.B. & Widgren, M. 1997<br />
004 Klima i stavkirker: Lokal klimatisering av<br />
menigheten i Kaupanger stavkirke, Sogndal<br />
kommune. Olstad, T.M. & Haugen, A. 1997<br />
005 Begrensing av skader på kulturlag i<br />
middelalderbyene. Reed, I.W. 1997<br />
006 Skjelettfunnene fra Ytre Elgsnes. Antropologiske<br />
undersøkelser.Sellevold, B.J. 1998<br />
007 Konserveringsarbeider i Olavsklosteret i<br />
Oslo 1989-1997. En kilde til økt kunnskap om<br />
klosterets bygningshistorie. Hauglid, L. 1998<br />
008 Trondenes kirkes tidligste bygningshistorie.<br />
Storsletten, O. 1998<br />
009 Storøya - Hamarbiskopens ladegård i<br />
middelalderen? Seminarrapport<br />
Brendalsmo, A.J. (Red.) 1998<br />
010 Picts and Vikings at Westness. Anthropological<br />
investigations of the skeletal material<br />
from the cemetery at Westness, Rousay, Orkney<br />
Islands. Sellevold, B.J. 1999<br />
011 Twelve whalers from Svalbard. Skeletal<br />
remains from Liknesset on the Vasa peninsula.<br />
Sellevold, B.J. 2000<br />
012 Tjærebreing av stavkirker fra middelalderen.<br />
Egenberg, I.M. 2000<br />
2. <strong>NIKU</strong> Oppdragsmeldinger<br />
001 Utstein kloster - planlagte vedlikeholdstiltak:<br />
utredning av konsekvensene for kulturminnet.<br />
Dunlop, A.R. 1995<br />
002 Utstein kloster: resultatene fra de arkeologiske<br />
forundersøkelsene mars 1995 og innstillinger<br />
til det videre arbeidet i 1995.<br />
Dunlop, A.R. 1995<br />
24<br />
003 Ommundgård gnr 134 bnr 1 Viggja,<br />
Skaun k, Sør-Trøndelag: Antropologisk undersøkelse<br />
av skjelettmateriale.<br />
Sellevold. B.J. 1995<br />
004 Innberetningen om arkeologiske forundersøkelser<br />
i Skagen 18, Stavanger.<br />
Dunlop, A.R. 1995<br />
005 Clemenskirkeruinen 1994. Saxegaardsgate<br />
11, Gamlebyen, Oslo:Antropologisk<br />
undersøkelse av skjelettmateriale.<br />
Sellevold. B.J. 1995<br />
006 Konserveringsarbeid i Lyngdal kirke,<br />
Numedal. Olstad, T.M. 1995<br />
007 Registrering av nasjonale kulturminner. Delprosjekt:<br />
Forslag til oppbygging av en database<br />
til registrering av bevaringstilstanden for kirkekunst<br />
og veggfast dekor i kirker og fredede bygninger.<br />
Sommer-Larsen, A. 1995<br />
008 NSB. Nytt dobbeltspor fra Skøyen - Asker.<br />
Kulturminner og kulturmiljø, KU-fase 2. Skar,<br />
B., Hov, K. & Tønnesen, T. L. 1995<br />
009 Ny E18 Melleby - Askim, Østfold fylke.<br />
Fagrapport Kulturminner og kulturmiljø. Skar,<br />
B., Sollund, M.-L. B. ,Tønnesen, T. L. & Bergstøl,<br />
J. 1995<br />
010 Vegetasjonshistorisk undersøkelse av felt<br />
med rydningsrøyser på Forsand gnr. 41 bnr. 6,<br />
Forsand i Rogaland. Prøsch-Danielsen, L. 1996<br />
011 Befaring og rådgiving for kulturetaten i<br />
Hedmark Fylkeskommune etter flommen i<br />
Østerdalen, juni 1995. Brænne, J. 1995<br />
012 Lydvaloftet, Voss kommune i Hordaland.<br />
Undersøkelser og konservering av malt dekor<br />
fra middelalderen. Gundhus, G. 1996<br />
013 Domkirkegården i Trondheim. En evaluering<br />
av arkeologiske interesser i området.<br />
Reed, I.W. 1995<br />
014 Archaeological excavation at 3-5 Bersvendveita,<br />
Trondheim, 1995-1996.<br />
Towle, B., Booth, A.H. & Sandvik, P.U. 1996<br />
015 Arkeologiske forundersøkelser i BRM 480<br />
Nonneseterkvartalet 1995 & 1996.<br />
Dunlop, A.R. 1996<br />
016 Bf 85 Agerup Gård, Nøtterøy kommune i<br />
Vestfold. Befaring og fargeundersøkelser 1995-<br />
96. Konservering av et 1700 talls papirtapet<br />
1997. Brænne, J. & Heggenhougen, B. 1998<br />
017 Jernbanetunnel under Gamlebyen, Oslo.<br />
Konsekvensutredning. Kvalitetssikring tema<br />
Kulturmiljø.<br />
Skar, B., Molaug, P.B. & Tønnesen, T. L. 1995<br />
018 E6 Tysfjord, Nordland fylke. Fagrapport<br />
Kulturminner og kulturmiljø. Skar, B., Hauglid,<br />
M. & Steinlien, O. 1996<br />
019 Arkeologiske forundersøkelser i BRM 487<br />
Nonneseterkvartalet, 1996. Dunlop, A.R.<br />
1997<br />
020 Krusifiks fra Vågå kirke, Vågå kommune i<br />
Oppland. Konservering. Hauglid, L.K. 1996<br />
021 E18 mellom Ekebergtunnelen og Oslotunnelen.<br />
Utredning av kulturminner og kulturmiljø.<br />
Konsekvensutredning.<br />
Skar, B., Molaug, P.B. & Tønnesen, T. L. 1996<br />
022 A 335 Grip Stavkirke, Grip, Kristiansund<br />
kommune. Tilstandsbeskrivelse og forslag til<br />
konserveringstiltak 1993. Olstad, T.M. 1996<br />
023 Den middelalderske Kristusfiguren fra<br />
Otterøy kirke, Namsos kommune i Nord-Trøndelag.<br />
Et konserveringsprosjekt.<br />
Frøysaker, T. 1996<br />
024 Trykte 1500-talls tekstiler i Rygnestadloftet.<br />
Undersøkelser, konservering og restaurering.<br />
Gundhus, G. 1996<br />
025 Orgelprospektet i Oslo Domkirke - Undersøkelser.<br />
Norsted, T. 1996<br />
026 Kaupanger stavkirke / De Heibergske Samlinger:<br />
Kristi Oppstandelse malt av A. Askevold<br />
1865. Konservering og restaurering.<br />
Andresen, J. & Gundhus, G. 1996<br />
027 Madonna med barnet. Konservering og<br />
restaurering av en polykrom treskulptur fra<br />
1200 tallet i Vallset kirke, Stange i Hedmark.<br />
Olstad, T.M. 1996<br />
028 Rapport fra seminar om Norges kirker<br />
21.november 1996. Fikkan, A. 1996<br />
niku <strong>103</strong><br />
Faktaark er gratis. Øvrige <strong>publikasjoner</strong><br />
koster fra kr. 50,- avhengig av<br />
størrelse. Det tas forbehold om at<br />
enkelte <strong>publikasjoner</strong> kan være utsolgt.<br />
Kontaktadresse /<br />
Publications can be bought from:<br />
NINA•<strong>NIKU</strong>, Dronningensgt. 13,<br />
Postboks 736 Sentrum, N-0105 Oslo<br />
Tlf./Tel.: (+47) 23 35 50 00<br />
Faks/Fax: (+47) 23 35 50 01<br />
029 Videreføring av konserveringsarbeidene i<br />
Lyngdal kirke, Numedal. Konservering av limfargedekor<br />
i kor og skip. Olstad, T.M. 1996<br />
030 Damsgård. Fargeundersøkelser 1985-<br />
1988-1993. Systematisering og tolking av funn<br />
samt restaureringsforslag.<br />
Frøysaker, T. & Solberg, K. 1996
niku <strong>103</strong><br />
Forts. <strong>NIKU</strong> Oppdragsmeldinger<br />
031 Arkeologisk sjaktovervåking og undersøkelser<br />
i Nedre Langgate, Tjømegaten og Pelagoskvartalet,<br />
Tønsberg. Gansum, T 1997<br />
032 Arkeologiske undersøkelser og overvåking<br />
i Nedre Langgate 30E, Tønsberg. Problematikk<br />
omkring typer og bruk av kvistnagler.<br />
Gansum, T. 1997<br />
033 Mindre arkeologiske undersøkelser i Vestfold<br />
1996. Edvardsen, G., Gansum, T., Sønsterud,<br />
K.E. & Ulriksen, E. 1997<br />
034 Mindre arkeologiske undersøkelser i Telemark<br />
1996.<br />
Gansum, T. & Sønsterud, K.E. 1997<br />
035 Sørkorridoren E6 og E18. Kulturminner og<br />
kulturmiljøer. Skar, B., Grimsrud, O., Hov, K. &<br />
Tønnesen, T.L. 1997<br />
036 Diverse arkeologiske oppdrag i og<br />
omkring Bergen 1995-96. Dunlop, A.R. 1997<br />
037 Krusifiks fra ca 1500 i Granvin kirke, Hordaland.<br />
Undersøkelser, konservering og restaurering.<br />
Bratlie, E. 1997<br />
038 Innberetningen om de arkeologiske<br />
undersøkelsene ved Utstein Kloster 1995.<br />
Dunlop, A.R. 1997<br />
039 Konsekvensutredning for ny Rv-2, Kløfta-<br />
Kongsvinger. Kulturminner og kulturmiljø.<br />
Skar, B., Sollund, M.-L.B., Tønnessen, T.L. & Rui,<br />
L.M. 1997<br />
040 Konservering av limfargedekor i Nore stavkirke.<br />
Solberg, K. 1997<br />
041 Decorations and wall-paintings in vernacular<br />
buildings, burial sites, monasteries and<br />
temples. Mission for NORAD and the Norwegian<br />
Directorate for Cultural Heritage to The<br />
Peoples Republic of China and Tibet Autonomous<br />
Region. Brænne, J. 1997<br />
042 Fortidens minner i dagens landskap. Status<br />
for automatisk fredete kulturminner i Skien<br />
kommune, Telemark 1997.<br />
Sollund, M.-L.B. 1997<br />
043 Utstein Kloster: resultatene fra de arkeologiske<br />
forundersøkelsene 26-30.05.97.<br />
Dunlop, A.R. 1997<br />
044 Arkeologiske forundersøkelser ved BRM<br />
528 Nonneseter/<br />
Bystasjonen, 1997. Dunlop, A.R. 1997<br />
045 Bygninger - Samlerapport 1994-1996.<br />
Gundhus, G.(red.) 1997<br />
046 Arkeologiske undersøkelser langs Strandpromenaden,<br />
Hamar, 1996. Nondal, N.T., Roll-<br />
Lund, E., Sæther, T. & Wiberg, T. 1997<br />
047 Gården Berg Vestre i Furnes, Ringsaker<br />
kommune. Behandling av to dekorerte rom.<br />
Olstad, T.M. 1997<br />
048 Objekter - samlerapport 1994-1996.<br />
Gundhus, G.(red.) 1997<br />
049 Vevelstad kirke, Vevelstad kommune. Et<br />
1700-talls monumentalt oljemaleri på papir.<br />
Konservering og restaurering.<br />
Norsted, T. 1997<br />
050 Tydal kirke, Tydal kommune. Undersøkelser,<br />
konservering og restaurering av dekorert<br />
kortak fra ca 1700. Bratlie, E., Kusch, H. J.,<br />
Sommer-Larsen, A. & Gundhus, G.(red.) 1997<br />
051 Konservering av den middelalderske Kristusfigur<br />
fra Leksvik kirke, Leksvik kommune i<br />
Nord-Trøndelag. Frøysaker, T. 1997<br />
052 Museumsbygninger i Hedmark fylke.<br />
Undersøkelser og evalueringer.<br />
Brænne, J. 1997<br />
053 300 kV-I Øyberget-Vågåmo Konsekvensutredning<br />
for kulturminner og kulturmiljø.<br />
Justerte alternativer. Helliksen, W. 1997<br />
054 Mindre arkeologiske overvåkinger og undersøkelser<br />
i middelalderbyene Tønsberg og Skien<br />
1997. Edvardsen, G. & Sønsterud, K.E. 1997<br />
055 Utgravningene ved vestfronten av Nidaros<br />
domkirke. Del I og II. Reed, I., Kockum, J.,<br />
Hughes, K. & Sandvik, P.U. 1997<br />
056 Diverse arkeologiske oppdrag i Bergen og<br />
på Vestlandet 1996-97. Dunlop, A.R., Gellein,<br />
K. & Hommedal, A.T. 1997<br />
057 Arkeologiske undersøkelser ved Vincens<br />
Lunges gate 19/21, Nonneseterkvartalet i Bergen,<br />
1997. Dunlop, A.R. 1998<br />
058 Bredsgården, Bryggen i Bergen. Konservering<br />
av 1700-talls limfargedekor.<br />
Olstad, T.M. 1997<br />
059 Arkeologisk undersøking på Klosteret,<br />
Bergen 1997-98. Vevatne, K. 1998<br />
060 Tradisjonell fargebruk på bygårder, Grünerløkka<br />
i Oslo. Hvinden-Haug, L,J., Torp, I. &<br />
Olstad, T.M. 1998<br />
061 Arkeologiske undersøkelser i og omkring<br />
Kjøttbasaren, Vetrlidsalmenning 2, Bergen<br />
1996-97. Dunlop, A.R. 1999<br />
062 Bf 93 Yttersø gård, Larvik kommune i<br />
Vestfold. Innvendig fargeundersøkelse. Heggenhougen,<br />
B. 1998<br />
063 Konservering av predellan til altartavlan i<br />
Rödenes kyrka, Marker kommune i Østfold.<br />
Gjertsen, R. 1997<br />
064 Fortidens minner i dagens landskap. Status<br />
for automatisk fredete kulturminner i<br />
Trondheim kommune, Sør-Trøndelag, 1997.<br />
Binns, K.S. 1998<br />
065 Rock Art Safeguarding in Zimbabwe.<br />
Norsted, T. 1998<br />
066 Miljøopparbeiding av Nedre Langgate,<br />
riksveg 308, Tønsberg kommune.<br />
Edvardsen, G. 1998<br />
067 Altertavlen i Førde kirke, Sogn og Fjordane.<br />
Konservering og restaurering 1996-<br />
1998. Gundhus, G. 1998<br />
068 Fortidens minner i dagens landskap. Status<br />
for automatisk fredete kulturminner i<br />
Tromsø kommune, Troms, 1997. Holm-Olsen,<br />
I.M. 1998<br />
069 Mindre arkeologiske overvåkninger og<br />
undersøkelser i tilknytning til middelalderkirker<br />
og -kirkegårder i Agder, Telemark og Vestfold,<br />
1997 Edvardsen, G., Helliksen, W. & Sønsterud,<br />
K. 1998<br />
070 Rehabilitering av Tønsberg torv. Arkeologisk<br />
overvåking og undersøkelser 1996-1997.<br />
Edvardsen, G., Gansum, T. 1998<br />
071 To båtvrak fra 1600-tallet. Arkeologiske<br />
utgravinger på Sørenga i Oslo. Molaug, P.B.<br />
1998<br />
072 Oppussing og vedlikehold av eldre murfasader<br />
1997. Samlerapport.<br />
Hauglid, L., & Gundhus, G. (red.). 1998<br />
073 Bygningshistoriske undersøkelser. Samlerapport<br />
1997. Christie, H., Hauglid, L., Norsted,<br />
T. & Storsletten, O. (Gundhus, G. red.)<br />
1998<br />
074 Snøhvitutbyggingen. LNG-anlegg på<br />
Melkøya, Hammerfest kommune. Konsekvenser<br />
for samiske kulturminner.<br />
Johnskareng, A. & Holm-Olsen, I.M. 1998<br />
075 Fargeundersøkelser i Kiøsterudgården,<br />
Åsgårdstrand, 1998. Olstad, T.M. 1999<br />
076 Konservering av bemalte veggplanker fra<br />
Ål stavkirke, Buskerud. Olstad, T.M. 1999<br />
077 Avslutning av konserveringsarbeidene i<br />
Lyngdal kirke, Numedal. Olstad, T.M. 1999<br />
078 Fortidsminne i dagens landskap. Status for<br />
automatisk freda kulturminne i Voss kommune,<br />
Hordaland i 1998. Fasteland, A. 1999<br />
079 Baroniet Rosendal i Kvinnherad kommune,<br />
Hordaland. Delprosjekt 1: Undersøkelser<br />
og forslag til tiltak i 24 utvalgte rom i slottet.<br />
Brænne, J. 1999<br />
080 Stiftsgården i Trondheim. Fargeundersøkelser<br />
og konserveringsarbeider 1996-1998.<br />
Solberg, K. 1999<br />
081 Diverse arkeologiske oppdrag i Bergen og<br />
på Vestlandet 1997-98. Dunlop, A. R., Gellein,<br />
K., Hommedal, A. T. & Birkenes L. Ø. 1999<br />
082 Samiske kulturminner og kulturlandskap i<br />
Mauken-Blåtind øvings- og skytefelt. Utvikling<br />
av en GIS- og fjernmålingsbasert metode.<br />
Holm-Olsen, I. M., Grydeland, S. E. & Tømmervik,<br />
H. 1999<br />
083 Flahammar gård, Luster kommune i Sogn<br />
og Fjordane. Konservering av panelen till två<br />
1700-tals dekorationsmålade rum. Gjertsen, R.<br />
1999<br />
084 Arkeologiske undersøkelser ved Vincent<br />
Lunges gate 19/21, Nonneseterkvartalet i Bergen,<br />
1998. Dunlop, R.A. 1999<br />
085 Bamble kirke, Telemark. Fargeundersøkelse<br />
av interiøret, 1998. Solberg, K. 1999<br />
086 Planlagt golfbane på Breivikeidet, Tromsø<br />
kommune, Troms. Konsekvenser for samiske<br />
kulturminner og kulturmiljø.<br />
Buljo, T.-H. & Holm-Olsen, I. M. 1999<br />
087 Fornyelse av reguleringskonsesjon for<br />
Mjøsvatn, Vinje og Tinn kommuner i Telemark.<br />
Konsekvenser for automatisk fredete kulturminner.<br />
Risbøl, O. 1999<br />
25
Forts. <strong>NIKU</strong> Oppdragsmeldinger<br />
088 Bygninger: Undersøkelser - Tilstand - Tiltak.<br />
Samlerapport 1998.<br />
Gundhus, G. (red.) 1999<br />
089 Interiør og gjenstander: Undersøkelser –<br />
Tilstand – Tiltak. Samlerapport 1998. Gundhus,<br />
G. (red.) 1999<br />
090 Metall med verneverdi. Handsaming, lagring<br />
og vedlikehald av innandørs metallgjenstandar.<br />
Bjørke, A. 1999<br />
091 På sporet av en mangfoldig historie. Kalvariegruppen<br />
i Romfo kirke, Sunndal kommune i<br />
Møre og Romsdal.<br />
Gundhus, G. & Winnes, M. 2000<br />
092 Kongsberg kirkes glasslysekroner. Konservering,<br />
sikring og dokumentasjon.<br />
Sommer-Larsen, A. 2000<br />
093 Kulturminner og kulturmiljø i Gråfjell, Regionfelt<br />
Østlandet, Åmot kommune i Hedmark.<br />
Arkeologiske registreringer 1999, fase 1. Risbøl,<br />
O., Vaage, J., Ramstad, M., Narmo, L.E., Høgseth,<br />
H.B., & Bjune, A. 2000<br />
094 Bevaring av gamle arkiv med kart og tegninger.<br />
Ingeniørbrigadens arkiv hos Riksantikvaren.<br />
Korff, K. 2000<br />
095 Alterskapet i Hamre kirke, Osterøy kommune,<br />
Hordaland. Konservering 1999/2000.<br />
Frøysaker, T. 2000<br />
096 Fortidens minner i dagens landskap. Status<br />
for automatisk fredete kulturminner i<br />
Grong kommune, Nord-Trøndelag.<br />
Binns, K.S. 2000<br />
097 Fortidens minner i dagens landskap. Status<br />
for automatisk fredete kulturminner i Gjesdal<br />
kommune, Rogaland 1999.<br />
Haavaldsen, P. 2000<br />
098 Diverse arkeologisko oppdrag i Bergen, 1998-<br />
99. Dunlop, A.R., Hommedal, A.T:, Moldung,<br />
H.R., Nøttveit, O., Trædal, V. & Åstveit, J. 2000<br />
099 Bygninger, interiører og gjenstander: Samlerapport<br />
1999. Gundhus, G. (red.) 2000<br />
100 Asker kirke, Asker kommune i Akershus.<br />
Bevaring av kirkens barokke inventar.<br />
Stein, M. 2000<br />
3. <strong>NIKU</strong> Temahefter<br />
001 Fornminnevern og forvaltning. En teoretisk<br />
og metodisk tilnærming til planlegging og<br />
praksis i fornminnevernet. Hygen, A.-S. 1996<br />
002 Saving art by saving energy.<br />
Olstad, T.M. & Stein, M. 1996<br />
003 «Utkantens håndverkere og arbeidere». En<br />
aktivitetsanalyse av «Nordre bydel» i middelalderens<br />
Tønsberg. Avhandling til magistergrad i nordisk<br />
arkeologi ved Universitetet i Oslo, høsten<br />
1995. Ulriksen, E. 1996<br />
004 Landskapet som historie. Brendalsmo, J.,<br />
Jones, J., Olwig, K. & Widgren, M. 1997<br />
005 Utgravningene i Erkebispegården i Trondheim.<br />
Stratigraphic Analysis; Area C. Revised<br />
stratigraphic Analysis: Areas A, B and K.<br />
McLees, C. 1998<br />
26<br />
006 Utgravningene i Erkebispegården i Trondheim.<br />
Stratigrafisk analyse: Delfelt D.<br />
Petersén, A. 1997<br />
007 Utgravningene i Erkebispegården i Trondheim.<br />
Stratigrafisk analyse: Delfelt E.<br />
Saunders, T. 1997<br />
008 Utgravningene i Erkebispegården i Trondheim.<br />
Stratigraphic analysis: Area F.<br />
Saunders, T. 1997<br />
009 Utgravningene i Erkebispegården i Trondheim.<br />
Stratigrafisk analys: Delfält G.<br />
Olsson, A. & Pettersén, A. 1997<br />
010 Utgravningene i Erkebispegården i Trondheim.<br />
Stratigraphic Analysis: Area H.<br />
McLees, C. 1998<br />
011 Utgravningene i Erkebispegården i Trondheim.<br />
Stratigrafisk analyse: Delfelt M og I.<br />
Tegltypologi Larsson, S., Hommedal, A.T., &<br />
Nordeide, S.W. 1999<br />
012 Excavations in the Archbishop’s Palace:<br />
Methods, Chronology and Site Development.<br />
Nordeide, S.W. (ed) 2000<br />
013 Utgravningene i Erkebispegården i Trondheim.<br />
Aktivitet og plantebruk belyst ved botaniske<br />
analysar. Sandvik, P.U. 2000<br />
014 Utgravningene i Erkebispegården i Trondheim.<br />
Arbeidsstyrke og lønnsforhold ved erkebispesetet<br />
i 1530-årene. Nissen, H.A. 1998<br />
015 Utgravningene i Erkebispegården i Trondheim.<br />
Parasittologisk undersøkelse av latriner.<br />
Hartvigsen, R. 1997<br />
016 Utgravningene i Erkebispegården i Trondheim.<br />
Erkebiskopens armbrøstproduksjon.<br />
Booth, A. H. 1998<br />
017 Utgravningene i Erkebispegården i Trondheim.<br />
Kosthold og erverv i Erkebispegården. En<br />
osteologisk analyse. Hufthammer, A.K. 1999<br />
018 – 022 In prep.<br />
023 Steinvikholm slott - på overgangen fra<br />
middelalder til nyere tid. Nordeide, S.W. 2000<br />
024 Røde låver – alt under ett tak. <strong>NIKU</strong>-seminar<br />
om enhetslåven, Norges landbrukshøgskole<br />
og Norsk Landbruksmuseum, 5. – 6. juni 2000.<br />
Risåsen, G.T. (red.) 2000<br />
025 Registrering av fornminner for Det økonomiske<br />
kartverket 1963-1994.<br />
Skjelsvik, E. 1998<br />
026 Dendrokronologi og bygningsforskning.<br />
Christie, H., Stornes J.M. & Storsletten, O.<br />
1998<br />
027 <strong>NIKU</strong> strategisk instituttprogram Norske<br />
Middelalderbyer Forskning om norske middelalderbyer.<br />
Seminar april 1998.<br />
Molaug, P.B. (red.) 1998<br />
028 <strong>NIKU</strong> strategisk instituttprogram Norske<br />
Middelalderbyer 1996-2000. Registre ved bygravninger.<br />
Red. Molaug, P.B. og Nordeide,<br />
S.W. 1999<br />
029 Bergverksbyens omland. Om ressursbruk,<br />
kultur og natur i Rørosområdet.<br />
Daugstad, K. (red.) 1999<br />
030 Grindbygde hus i Vest-Norge. <strong>NIKU</strong>-seminar<br />
om grindbygde hus, Bryggens Museum 23-<br />
25.03.98. Schjelderup, H. og Storsletten, O.<br />
(red.) 1999<br />
031 <strong>NIKU</strong> 1994 - 1999. Kulturminneforskningens<br />
mangfold. Gundhus, G., Seip, E. og Ulriksen,<br />
E. (red.) 1999<br />
032 <strong>NIKU</strong> strategisk instituttprogram 1996-<br />
2000 Hus i Norge. Kilder om hus. Skriftlige kilder,<br />
bilder, muntlige kilder. Horgen, J.E. 2000<br />
033 Hertug Skule til evig minne. Rekonstruksjon<br />
og fargesetting av en middelaldersk gravplate.<br />
Brendalsmo, A.J., Plahter, U. & Selsjord, M.<br />
2000<br />
034 Grindbygde hus i Vest-Norge. Registrering.<br />
Schjelderup, H. og Storsletten, O. (red.) 2000<br />
4. <strong>NIKU</strong> Faktaark<br />
1995-25 Om 1500-talls bonader i Setesdal.<br />
1996-6 Om utgravinger i Domkirkegården i<br />
Trondheim.<br />
1996-8 Om gravfunn på Hadseløya i<br />
Vesterålen.<br />
1996-13 Om Lydvaloftet på Voss.<br />
1996-20 Om kulturminner og E18<br />
gjennom Oslo.<br />
1997-6 Om kvistnagler fra Tønsberg.<br />
1997-7 Om kristusfigur fra Otterøy kirke.<br />
1997-13 Om konservering i Nore stavkirke.<br />
1997-19 Om ødeleggelse av kulturminner i<br />
Skien kommune.<br />
1997-22 Om historiske vandringer i<br />
Trondheim.<br />
1998-2 Om konservering og restaurering av<br />
1700-talls maleri i Vevelstad kirke.<br />
1998-4 Om skader på kulturlag i middelalderbyer.<br />
1998-12 Om utgravingene i Erkebispegården.<br />
1998-15 Om ødeleggelse av kulturminner i<br />
Trondheim.<br />
1998-16 Om Fuglefrisen i Olavsklosteret i<br />
Oslo.<br />
1998-17 Om konservering og restaurering<br />
av altertavlen i Førde kirke.<br />
1998-20 Om to båtvrak fra 1600-tallet funnet<br />
på Sørenga i Oslo.<br />
1998-22 Om arkeologiske utgravinger av<br />
Vestfrontplassen i Trondheim.<br />
1998-24 Om armbrøstproduksjon i<br />
Trondheim.<br />
niku <strong>103</strong><br />
1999-2 Om utgravninger på Tønsberg torv.<br />
1999-6 Om konserveringen av 19 bemalte<br />
veggplanker i Ål stavkirke.
niku <strong>103</strong><br />
Forts. <strong>NIKU</strong> Faktaark<br />
1999-8 Om kosthold og erverv i Erkebispegården<br />
i Trondheim.<br />
1999-9 Om fargene i Kiøsterudgården i<br />
Åsgårdstrand.<br />
1999-14 Om fargeundersøkelser og konserveringsarbeider<br />
ved Stiftsgården i<br />
Trondheim.<br />
1999-16 Om jubileumstemaheftet «<strong>NIKU</strong><br />
1994-1999 – Kulturminneforskningens<br />
mangfold».<br />
1999-18 Om GIS og samiske kulturminner i<br />
Mauken-Blåtind øvings- og skytefelt<br />
i Troms.<br />
1999-19 Om fargeundersøkelser i Bamble<br />
kirke i Telemark.<br />
1999-20 Om grindbygde hus i Vest-Norge.<br />
2000-4 Om handsaming av metallgjenstandar<br />
med verneverdi.<br />
2000-5 Om kalvariegruppen i Romfo kirke.<br />
2000-8 Om bygningshistoriske kilder.<br />
2000-10 Om Kongsberg kirkes glasslysekroner<br />
fra omkring 1760.<br />
2000-11 Om Steinvikholm slott i Trondheimsfjorden.<br />
5. <strong>NIKU</strong> <strong>publikasjoner</strong><br />
101 Brekke Søndre, Skien i Telemark. Fargeog<br />
bygningshistoriske undersøkelser i hovedbygningen<br />
1999. Brænne, J. & Winness,M.<br />
2001<br />
102 Kulturminner og kulturmiljø i Gråfjell, Regionfelt<br />
Østlandet, Åmot kommune i Hedmark.<br />
Arkeologiske registreringer 2000, fase 2. Risbøl,<br />
O., Vaage, J., Fretheim, S., Narmo, L.E., Rønne,<br />
O., Myrvoll, E., & Nesholen, B. 2001<br />
<strong>103</strong> Eidsvoll 2014 – et visjonsprogram.<br />
Risåsen, G.Th. 2001<br />
104 Strategisk instituttprogram 1996-2001.<br />
Konservering: strategi og metodeutvikling.<br />
Swensen, G. (red.). 2001<br />
27