You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Onsdag strålte solen så herlig inn gjennom de små rute-<br />
ne og fristet oss til å komme ut i naturen, og begi oss<br />
bortover til V<strong>år</strong>livarden, som lå forholdsvis nær ved.<br />
Men et nytt regnvær, som begynte å gjøre seg gjeldende,<br />
fikk oss til å snu temmelig snart, og utsette vardebesarket<br />
til neste dag, som var skjærtorsdag, da været var ((sånn<br />
passe)). V<strong>år</strong>livarden ligger ca. 400 meter 0.h. og skal<br />
være den høyeste nuten i Høgsfjord. Først i 17-tiden var<br />
vi tilbake i hytten, og jamen spiste vi ikke middag (kjøtt-<br />
kaker, studde erter og grøt av blannede frukter med<br />
melk) halvannen time senere. Litt etter klatret vi ned en<br />
røys - til et vann dypt nede. Her tente vi et bål. Gnistene<br />
svevde høyt opp mot nattehimmelen - inntil flammene<br />
manglet «næring» og måtte opphøre. Da tok vi fatt på<br />
oppstigningen. Månen viste vei. Etter endel strabasser<br />
nådde vi v<strong>år</strong>t mål: Hytten. Før vi la oss, drakk vi te og<br />
spilte ((Hjerter)).<br />
Langfredag var det godt vær. Jeg satte meg på en<br />
fjellknaus, og mens jeg skuet ut over den storslåtte natu-<br />
ren, sang jeg med høy røst kjente og kjære melodier:<br />
((V<strong>år</strong>t land, v<strong>år</strong>t land)), {(Su<strong>år</strong>nis sång)), ((Her er det land<br />
som hugar meg best)), og mange andre. Dagen ble, som<br />
navnet tilsier, usedvanlig lang, for så vidt som natten ikke<br />
ble brukt til å sove i. Da Frithjof arbeidet i en forretning,<br />
måtte han reise til byen klokken 6 påskeaftens morgen<br />
for å drive salgsvirksomhet, som på andre hverdager, og<br />
da kunne vi like gjerne holde oss våkne til han var<br />
kommet av g<strong>år</strong>de. Men vi tre andre kunne til gjengjeld<br />
legge oss til å sove fra klokken var 7,30 til 13,15. Jeg<br />
våknet først fordi jeg hørte stemmer utenfor. Da Rolfebu<br />
jo ligger langt utenfor ((folkeskikken)), er det ikke vanlig<br />
at noen ferdes her. Det viste seg å være 6-7 gutter som var<br />
på tur i fjellet, kanskje var de speidere uten uniform.<br />
Sent på ettermiddagen ventet vi Frithjof med rutebå-<br />
ten. Vi skulle ned for å ta imot han, ikke minst for<br />
samtidig å få litt klatremosjon og nyttig tidsfordriv, som<br />
også omfattet proviantsupplering. Men da det viste seg<br />
at min venstre ankel skapte seg vrang, måtte jeg bli igjen