Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
GRAMMOFONEN<br />
2 1 15: Jeg kjenner en familie som eier en grammofon.<br />
Guttene som var med på spleiselaget 17. mai ville abso-<br />
lutt at jeg skulle be om å få låne den, men det har hendt<br />
en gang tidligere og jeg lovte meg da selv at det ikke<br />
skulle skje oftere. Derfor sa jeg hardnakket nei. Men<br />
hva skjedde? Jo, Sigurd og Niels tillot seg den ubeskrive-<br />
lige frekkhet, at de bak min rygg og mot min vilje gikk<br />
til grammofonens eierinne og ba FRA MEG om å få<br />
låne ((lirekassen)). Det fikk naturligvis slynglene. Men<br />
for det fsrste spilte de visst ikke på den og for det andre<br />
skaffet afkren meg (uskyldigheten) så mye bryderi se-<br />
nere, at jeg skal betakke meg for en gjentagelse. Noen<br />
damer skulle nemlig få låne platene på en landtur i dag,<br />
men da verken disse eller grammofonen ennå var til-<br />
bakelevert, måtte jeg traske like til Vålandshaugen for å<br />
hente sakene. Ikke nok med det, men båten skulle gå fra<br />
Fiskepiren kl. 7,15, og da jeg ikke forlot Våland før vel<br />
7, ble det et kapplsp ined minuttene i silende regn. Våt<br />
som en svamp og helt utmattet - etter å ha spr<strong>unge</strong>t<br />
fortere enn en kinesisk riksja-kuli - nådde jeg kaien der<br />
båten med damene ombord, skulle ligge. Nå lå den der<br />
ikke, idet den var på seg utover. Jeg viftet med armene,<br />
og sannelig bakket den inntil igjen for å ta meg ombord.<br />
Men det var jo slett ikke jeg som skulle med båten -<br />
bare en pakke grammofonplater. Jeg holdt på å bli<br />
steinet ihjel av de mange passasjerene om bord. Heldig-<br />
vis var det bare øyensteiner de kastet, så jeg berget da<br />
livet.<br />
Men hvis ublide tanker kunne drepe, er det sannsynlig<br />
at de to kameratene mine hadde ligget stive i samme<br />
stund. Jeg fant i hvert fall bevis på at den uskyldige ofte<br />
må for den skyldige lide.