You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
gikk til Stavanger klokken 20. Hele veien plukket vi<br />
hasselnøtter og spiste bjørnebær.<br />
PÅ LASTEPLAN TIL ÅLGARD<br />
V<strong>år</strong> ((turistpatrulje)) besto nå av 7 medlemmer, og vi<br />
hadde ukentlige møter på min hybel. Søndag 519 hadde<br />
vi planlagt en tur til Ålg<strong>år</strong>d - med en lastebil vi hadde<br />
lånt. En av deltagerne hadde ((chaufor-certifikat)) og han<br />
var også ansvarlig for den utlånte bilen. Været var ikke<br />
særlig strålende, og det bidrog sitt til at det ikke ble mer<br />
enn 12 ungdommer som møtte opp på Nytorvet om<br />
morgenen. Det bar - uten uhell - utover hovedveien,<br />
forbi både Sandnes og Ålg<strong>år</strong>d, til et sted som kalles<br />
Berge, hvor vi slo leir for dagen. Et par av guttene<br />
oppdaget en frosk som hoppet glad og fornøyet omkring<br />
og ante fred og ingen fare. En neve forsokte å<br />
gripe den; og bange hoppet den bort. Men neven var<br />
virksom og ga seg ikke før frosken var fanget. Jeg var<br />
med sorg vitne til det som hendte, men angret etterpå at<br />
jeg ikke grep inn, fordi jeg rimeligvis hadde kunnet satt<br />
en stopper for den motbydelige dyremishandlingen. Jeg<br />
foretrakk å la være å ense det som foregikk. Mens jeg<br />
satt sammen med en del av deltagerne ble den istykkerrevne<br />
frosken kastet i fanget på en av disse. Den var forst<br />
blitt pint og deretter drept av en av guttene. Det skar meg<br />
i hjertet og jeg ble mismodig. Dyretragedien ville ikke ut<br />
av tankene mine. Det var liksom ikke mulig å bli glad<br />
mer den dagen. Det er gjerne litt flaut å skrive det i<br />
dagboken, men om kvelden da jeg hadde lagt meg ba jeg<br />
faktisk Gud om å ta bort minnet om det som hadde<br />
skjedd. Jeg kunne vanskelig holde t<strong>år</strong>ene borte ved tanken<br />
på oss grusomme menneskelige vesener, som sies å<br />
være de ypperste av alle, og jeg avla det løftet at jeg skulle<br />
stille meg positiv til arbeidet for dyrenes beskyttelse både<br />
i min personlige vandel og ved offentlig å gi uttrykk for<br />
det. (Froskehistorien minner unektelig om Victor Hugos<br />
fortelling «Padden» og Per Sivles: «Hjelpelaus».)