Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
le så oppmuntret at han ønsket å takke giveren i hån-<br />
den. Men denne ville ingen slik takk ha.<br />
Et sted borte i astervåg passerte jeg like etter en<br />
annen gammel mann, som samlet avfallspapir fra gatene<br />
og gjemte det ved sin barm. Den slags småtrekk fra<br />
dagliglivet blir jeg rørt over og setter pris på. Jeg elsker<br />
et slikt miljø!<br />
1614: En gammel avholdsveteran, skipsfører Andreas<br />
Olsen, skulle begraves, og jeg møtte opp i kapellet. Helt<br />
uventet ble jeg bedt om å være en av de seks «bærerne».<br />
Det var første gangen i mitt liv jeg fikk en slik oppgave.<br />
Her gjaldt det å opptre med verdighet! Som det før har<br />
vært antydet er jeg imidlertid utstyrt med en uregjerlig<br />
humoristisk sans, som kan få meg til å «komma på<br />
låtten)) der det aller minst er passende. Her skulle vi på<br />
veien til graven passere gjennom en smal port, og det var<br />
ikke vanskelig å finne noe pussig i den situasjonen. Men<br />
takk og lov, jeg klarte å bevare den høytidelige fatnin-<br />
gen, så alt gikk som det skulle.<br />
Verre ble det da vi om kvelden samme dag var samlet til<br />
et såkalt ((studiemøte)) i Totalen, der en av de tilstedevæ-<br />
rende - T.H. - skulle holde et slags «foredrag» om<br />
gamle rettsdommer over stavangerske «hekser». Han<br />
tok saken meget alvorlig, men for tilhørerne var det hele<br />
så uforståelig, uinteressant og tørt framført, at vi holdt<br />
på å forgå av innestengt latter. Det kulminerte imidler-<br />
tid da «foredragsholderen» plutselig følte trang til å<br />
snyte seg - i neven - så det smalt.<br />
Som om ikke dette var nok, opplevde vi litt senere en<br />
superkomisk episode. Mens vi satt der i «studieværelset»<br />
i bygningens første etasje, farer plutselig døren opp og<br />
en regnfrakkekledd mannsperson ramler baklengs inn<br />
på golvet. Han hadde, i beruset tilstand, lenet seg til<br />
døren, med dette skjebnesvangre utfall. Det var en flau<br />
fremmed mann jeg vekslet noen ord med, etter at vi<br />
hadde fått ham på beina. Som grunn oppga han at det