Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
igjen. Andre der inne slutter seg til, så prosesjonen bli<br />
lang. Den kommer atter ut på veien. Se! Se opp p:<br />
fjellnuten i nord - et bål! Slik virket vardene i gamle<br />
dager. Meg minnet synet om det verset i skaldekvadet<br />
der det tales om «varden som lyser på Høgenut - -»<br />
En rakett kom imidlertid susende for å minne oss om<br />
at vi befant oss i en mer moderne tidsalder enn den<br />
gangen vardebålene var «ei blott til lyst)). Vakkert var<br />
det å se de utallige små stjernene som drysset ned over<br />
dalen.<br />
Prosesjonen dro videre - jente og gutt, arm i arm.<br />
Spillemennene strøk uavbrutt på hardingfelene sine.<br />
Flokken stanset noen minutter, så vendte de tilbake til<br />
Ungdomshuset, der dansen for alvor tok til. Sigurd og<br />
jeg smøk oss atter opp på «lemmen» for å se på. Den<br />
ene spillemannen, en litt til<strong>år</strong>skommen student med et<br />
kjempesvært kunstnerslips og gullbriller (sønn av den<br />
nevnte lærer) hadde sin egen merkelige måte å spille på.<br />
Han dreide hodet på skakke - musikken drev ham opp i<br />
ekstase, hele sjelen og kroppen syntes han å legge i<br />
tonene.<br />
Plutselig steg han fram på golvet og sa:<br />
«Her er så stilt på ungdomshuset i kveld. Hvis de'<br />
ikkje danse nå, karar, så g<strong>år</strong> me pinadø heim. Her sidde<br />
jo jentene oppitte veggjene som andre utstillingsfigurar!<br />
Nå spele eg ein masurka te, og hvis ikkje då kvar einaste<br />
jenta er på golvet, er det over og ut for mitt vedkom-<br />
mande. Eg sidde ikkje her og spele som på et sirkus!))<br />
Dermed tok han atter til med låten, satte seg på bordet,<br />
kjelte lidenskapelig med fela, hoppet så med ett opp på<br />
en stol. Parene svevde omkring. Men ennå satt det et<br />
par ledige kvinnfolk.<br />
«Dokker høyrde ka eg sa om dei så sidde oppitte<br />
vegdene!)) ropte han med kunstnerslipset og tok en pau-<br />
se imens.<br />
(Siden skolemannen Peter Molaug, som senere ble<br />
bestyrer på Våland skole, stammet fra Frafjord-traktene<br />
og ofte var der inne om sommeren, er det høyst sann-