Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
kronestykke. Det falt meg naturligvis ikke inn et øye-<br />
blikk å tilvenne meg en eneste slant til eget bruk. Men<br />
en dag fikk jeg en ide: Jeg ville «flytte» en eller annen to-<br />
eller ti-øring over i en annen hemmelig eske, og så ved<br />
en passende anledning overrekke et større beløp, til rette<br />
vedkommende, til dennes store overraskelse.<br />
Mor fylte i dag 52 <strong>år</strong>, og for de åtte kronene som var<br />
plassert i «overraskelsesesken», kjøpte jeg en kjøttkvern,<br />
som hun hadde ønsket seg. Jeg har selv aldri i mitt liv,<br />
opplevd å være helt pengelens. Som spebarn fikk jeg min<br />
første bankbok, med 10 kroner innsatt. Siden har kon-<br />
toen ikke vært tom, og dermed har jeg aldri følt meg<br />
fattig. I voksen alder ville forresten en slik følelse ha<br />
vært nærmest bespottelig!<br />
BANK-KRAKKET<br />
På et tidligere tidspunkt har jeg streifet begrepet ((Skole-<br />
sparekassen)). Det var sikkert en ide som var utklekket<br />
av den aktverdige finansinstitusjonen, Stavanger Spare-<br />
kasse, og hadde til formål å fremme sparesansen blant<br />
den oppvoksende slekt. De elevene som ønsket det, kun-<br />
ne få utlevert en liten blå «kontrabok» der de kunne<br />
sette inn en krone, eller mer, en bestemt dag i uken. Det<br />
var klasseforstanderen som gjorde tjeneste som kasserer<br />
og satte sitt navn ved siden av innskuddene. Det inne-<br />
stående beløp med renter, kunne vi så la stå til vi en<br />
gang i framtiden forlot skolen, eller tidligere, hvis vi<br />
skulle gå til anskaffelse av en nyttegjenstand. Garantist<br />
var den bunn solide Sparekassen, som holdt til i den<br />
halvrunde murbygningen, strategisk plassert et steinkast<br />
fra Domkirken, lik en uinntagelig festning, der gull og<br />
andre verdier var vel bevaret. Innenfor de murene satt<br />
og sto den velkledte kontorstaben med alvorlige ansikts-<br />
miner bak sine pompøse pulter, med tykke protokoller<br />
foran seg. Institusjonen hadde ingen «filialer», slik den<br />
senere ble rikt velsignet med. Det eneste lille uskyldige