Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
dilletantkomedie: ((Baronen og tjeneren hans.)) Om et-<br />
termiddagen fortsatte vi hjemme hos Niels med brudd-<br />
stykker av «Peer Gynt)). I «Åses død» skulle han spille<br />
Peer og jeg hans døende mor. Det var jo litt underlig å<br />
spille en kvinnerolle, selv om det var en gammel kone jeg<br />
skulle forestille, men artigere ble det da jeg lå der i<br />
«sengen» og spurte min fantasirike sønn: «Hva er det<br />
som ringer?)) - og telefonen, som sto like i nærheten, tok<br />
til å kime. Peer var imidlertid situasjonens herre og<br />
svarte uten å nøle:<br />
«Den fankens telefonen, mor)).<br />
«Hu, hei, hvor hult det klinger,)) fortsatte jeg uan-<br />
fektet.<br />
«Det kommer fra skrivebord,)) var motspillerens svar,<br />
før han løftet av røret.<br />
En annen pussighet som hendte senere på kvelden. Vi<br />
kom da helt umotivert til å snakke om en folkeskole-<br />
lærer som vi hadde i tegning for mange <strong>år</strong> siden. Søster<br />
Aase kom da til å spørre om hvor gammel vedkommen-<br />
de pedagog kunne være nå.<br />
«Vet sannelig ikke,)) svarte jeg, «men litt oppi <strong>år</strong>ene<br />
må han da være. Han har jo barn som for lengst er<br />
gifte.)) Vi pratet litt om mannens gode og mindre fordel-<br />
aktige sider som skolemann og menneske. Han var nem-<br />
lig kjent for å være svært streng, en skoleholder vi hadde<br />
veldig respekt for og fryktet. Ikke før var vi ferdig med<br />
samtalen, før dagens nummer av ((Stavangeren)) kom.<br />
Til v<strong>år</strong> store forbauselse så vi på første side et bilde med<br />
omtale av læreren. Seksti <strong>år</strong> kunne han feire den følgen-<br />
de dag. Høyst merkelig, syntes vi. Telepati, er det ikke<br />
det de kaller slikt? Tja - - -<br />
Vedkommende lærer het Odvin og hadde sin bopel<br />
like i nærheten av Storhaug skole. Hans datter Magn-<br />
hild ble gift med den kjente danske litteraten jeg nylig<br />
har nevnt, Jørgen Bukdal.