You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Wass<strong>er</strong>mann: ”De dypeste røttene til religionen ligg<strong>er</strong><br />
ikke, <strong>som</strong> videnskapen og sjeleforskningen alltid har<br />
antatt, i følelsene sfære; de ligg<strong>er</strong> ikke i virkelighetsflukten,<br />
betinget av frykten for en usikk<strong>er</strong> skjebne og for<br />
und<strong>er</strong>gangen; ikke i ønsket om full sikk<strong>er</strong>het, i lengselen<br />
eft<strong>er</strong> makt og ære; nei, de ligg<strong>er</strong> meget dyp<strong>er</strong>e, i fj<strong>er</strong>ne,<br />
umåtelig langt tilbakeliggende utviklingsfas<strong>er</strong>, d<strong>er</strong> hvor<br />
det ennu ikke kan være tale om noen bevissthet, d<strong>er</strong> hvor<br />
de urkreft<strong>er</strong> <strong>som</strong> virk<strong>er</strong> for livsprogrammet forb<strong>er</strong>ed<strong>er</strong><br />
menneskenes sjelelige vekst på en helt bestemmende<br />
måte, i de første cell<strong>er</strong>, i selve protoplasmaet.” Dette<br />
uforklarlige ved å leve…Livet, folkens, livet!<br />
Axel Jensen kunne spore noe av sin egen dragning mot<br />
myst<strong>er</strong>iet i religionene. Som en tvilens, hell<strong>er</strong> enn en<br />
troens, mann, svømm<strong>er</strong> han i mytenes v<strong>er</strong>den for å suge<br />
til seg bekreftels<strong>er</strong> på sin egen livsglød. Særlig indisk<br />
filosofi, Hindu Dharma, hadde en tiltrekningskraft på<br />
Axel, <strong>som</strong> han gir uttrykk for i bøkene Onalila -en liten<br />
østvestpoesi og Mor India (begge utgitt i 1974). Fra<br />
Onalila: ”biene sug<strong>er</strong> nektar / i valmuehagen / Onalilas<br />
datt<strong>er</strong> elsk<strong>er</strong> i Durgas seng / T<strong>er</strong> na ni na O T<strong>er</strong> na ni na<br />
O”<br />
Ikke rart at hans “heltegall<strong>er</strong>i” (foruten Shiva & Parvati)<br />
består av mystik<strong>er</strong>e <strong>som</strong> Gurdijeff og Ouspensky,<br />
’patafysik<strong>er</strong> og bohem Alfred Jarry, psykoanalytik<strong>er</strong><br />
med teori<strong>er</strong> om det før-bevisste C. G. Jung, samt<br />
sivilisasjonskritik<strong>er</strong> Harry Martinsson og den åndsaristokratiske<br />
individualisten Nietzsche. Et knippe meget<br />
egenartede tenk<strong>er</strong>e/forfatt<strong>er</strong>e, <strong>som</strong> Axel Jensen lot seg<br />
inspir<strong>er</strong>e av på sitt eget svært egenartede vis. Vi treng<strong>er</strong><br />
hell<strong>er</strong> ikke undre oss for meget ov<strong>er</strong> at h<strong>er</strong>r Jensen endte<br />
opp gift med en indisk ambassadørdatt<strong>er</strong> 4 . (Litt av en<br />
bragd for en skarve trønd<strong>er</strong> av pølsemak<strong>er</strong>slekt).<br />
Ill: Pushwagn<strong>er</strong><br />
Knus egget!<br />
Livet, ånden – og naturen. Den art <strong>som</strong> ov<strong>er</strong>skrid<strong>er</strong> sitt<br />
naturlige miljø bukk<strong>er</strong> und<strong>er</strong>...Og vi har forurenset våre<br />
egne sinn ved å innbille oss at vi <strong>som</strong> mennesk<strong>er</strong> står<br />
ov<strong>er</strong> naturen; at ikke vi også skulle være en del av den.<br />
Hvordan <strong>er</strong> det mulig at vi mennesk<strong>er</strong> kan besudle vår<br />
Mor Jord <strong>som</strong> vi gjør? Er det Dyret i oss? Er det politikken?<br />
Er sivilisasjonen syk?<br />
Slike spørsmål opptar Axel Jensen. Et miljøengasjement<br />
går sammen med et engasjement for et menneskelig<br />
samfunn. Denne evige snusfornuften og feigheten til<br />
ikke å være og føle og leve <strong>som</strong> en del av v<strong>er</strong>den…Kan<br />
vi ikke heve oss ov<strong>er</strong> dette? Gjør frykten for livet oss<br />
til små spissborg<strong>er</strong>lige ynkling<strong>er</strong>, fanget i hv<strong>er</strong>t vårt<br />
lille private rom; snev<strong>er</strong>synte, smålige, ute av stand til å<br />
bruke friheten?<br />
I Epp (1965) blir vår favorittfortell<strong>er</strong> for alvor samfunnskritisk.<br />
Med det forstørrende blikket på samfunnsfenomen<strong>er</strong><br />
<strong>som</strong> science fiction – sjang<strong>er</strong>en kan tilby,<br />
vis<strong>er</strong> han oss pensjonisten Epp. Den selvrettf<strong>er</strong>dige Epp,<br />
innkapslet i sin egen kumm<strong>er</strong>lige tilværelse på rom<br />
1411 i blokk 982 i millionbyen Oblidor. Tre bokstav<strong>er</strong><br />
i navnet; på Oblidor betyr det at han har en helt ålreit,<br />
middelmådig status i samfunnet. Når han blir enda eldre,<br />
vil han bli Ep, og få tildelt en mindre leilighet…I virkeligheten<br />
<strong>er</strong> han et dypt ulykkelig menneske.<br />
Et høydepunkt i Epps hv<strong>er</strong>dag: ”Egget var p<strong>er</strong>fekt.<br />
Akkurat passe kokt. Det var ikke for bløtt og ikke var det<br />
for hardt hell<strong>er</strong>, det var akkurat passe kokt, ja p<strong>er</strong>fekt.”<br />
Men Epp <strong>er</strong> ingen Zen-munk, bare en tro borg<strong>er</strong> i høyblokksamfunnet.<br />
Det ligg<strong>er</strong> en hel v<strong>er</strong>den d<strong>er</strong> ute <strong>som</strong><br />
#175<br />
Epp vend<strong>er</strong> døve ør<strong>er</strong>, blinde øyne, og en tom hj<strong>er</strong>ne til.<br />
Han s<strong>er</strong> det han blir s<strong>er</strong>v<strong>er</strong>t på TV, og godtar at ômes<strong>er</strong>ne<br />
(les: vietnames<strong>er</strong>ne, irak<strong>er</strong>ne) bombes til kjøttstykk<strong>er</strong>.<br />
Han kok<strong>er</strong> sitt egg og lev<strong>er</strong> sitt liv uten liv. Og hent<strong>er</strong><br />
ikke mot og kraft til å leve utov<strong>er</strong> å stud<strong>er</strong>e tapetet på<br />
veggen.<br />
Vi spør: Er dette vår virkelighet? Er dette vårt samfunn?<br />
Oblidor = for eksempel Norge anno 1965 ell<strong>er</strong> 2005? Si<br />
meg: Er du en Epp, min gode mann, min gode dame?<br />
Hvem <strong>er</strong> du? Hva betyr så livet for deg, kam<strong>er</strong>at?<br />
Vi <strong>er</strong>klær<strong>er</strong>: Ned med snusfornuften! Lev nå! Sag dør<strong>er</strong><br />
og glugg<strong>er</strong> i veggene mellom oss! Ikke finn deg i mettheten,<br />
trettheten, slettheten! Knus egget! I egget <strong>er</strong> fuglen!<br />
Fuglen kan fly!<br />
Men enkelt <strong>er</strong> det ikke, så lenge vi hold<strong>er</strong> hv<strong>er</strong>andre<br />
på plass i våre respektive rom, og vi må stå til ansvar<br />
for boligblokkadministrasjonen for hv<strong>er</strong>t minste avvik.<br />
Skyld deg selv? Skyld på samfunnet? Hvorfor fordele<br />
skyld; alt heng<strong>er</strong> sammen. Men en ting <strong>er</strong> sikk<strong>er</strong>t:<br />
Ingenting blir bedre om ikke individet (det <strong>er</strong> du, det,<br />
min h<strong>er</strong>re, min dame) sikt<strong>er</strong> seg høy<strong>er</strong>e opp.<br />
Politisk roman, folkens…Og selve språkføringen i boka<br />
tilfør<strong>er</strong> et ekstra meningslag: Epps indre liv tr<strong>er</strong> frem<br />
gjennom hans selvtilslørende monolog. Boka blir således<br />
et forstyrrende p<strong>er</strong>sonportrett, i tillegg til å være en<br />
dystopi. Dette gir les<strong>er</strong>en (det vil si meg selv, denne<br />
gangen) en st<strong>er</strong>k opplevelse av å se inn i et individ, samtidig<br />
<strong>som</strong> samfunnet utenfor sakte men sikk<strong>er</strong>t tegnes<br />
opp. Individet-i-samfunnet, samfunnet-i-individet. D<strong>er</strong><br />
dystopi<strong>er</strong> <strong>som</strong> 1984 og Vidund<strong>er</strong>lige, nye v<strong>er</strong>den <strong>er</strong> rene<br />
samfunnsstudi<strong>er</strong> hvor poenget <strong>er</strong> å vise et visst samfunns<br />
(vårt egets?) ødeleggende virkning<strong>er</strong> på individet (til<br />
dette formål <strong>er</strong> disse romanene for øvrig uhyre virkningsfulle),<br />
går Epp grundig<strong>er</strong>e til v<strong>er</strong>ks med å skildre et<br />
menneske i det dystopiske samfunnet. Slik fornemmes en<br />
viss vekselvirkning mellom individ og samfunn.<br />
Politikk?<br />
Axel Jensen brant aldri for noen politisk ideologi.<br />
Tv<strong>er</strong>t imot <strong>er</strong>klær<strong>er</strong> han med noen få, elegante linj<strong>er</strong><br />
ideologiene døde all<strong>er</strong>ede i Ikaros (jeg tillat<strong>er</strong> meg h<strong>er</strong><br />
å tolke hovedp<strong>er</strong>sonens tank<strong>er</strong> <strong>som</strong> representative for<br />
forfatt<strong>er</strong>ens egne mening<strong>er</strong>): ”Anarkiet <strong>er</strong> bare umodenhet.<br />
Sosialisme en svindel. Kommunismen et bedrag.<br />
Kapitalismen en utvekst på jordens rompe og <strong>som</strong> sådan<br />
motbydelig. Velf<strong>er</strong>dsstaten en latt<strong>er</strong>lig misforståelse og<br />
all religion blasfemisk.”<br />
Dette forhindret ham dog ikke i å ha ide<strong>er</strong> om samfunnet.<br />
Jo lengre ut i forfatt<strong>er</strong>skapet vi komm<strong>er</strong>, jo m<strong>er</strong><br />
markant blir samfunnsengasjementet. Den gen<strong>er</strong>elle<br />
oppfordringen om å nære bevissthetens blomst <strong>som</strong> gis<br />
i Ikaros, synes m<strong>er</strong> og m<strong>er</strong> å måtte innbefatte en sosial<br />
aktivitet i tillegg til meditative/sokratiske/spirituelle/osv.<br />
selvinnsikt<strong>er</strong>. Det kan ikke være meningen å legge politikken<br />
død. Hell<strong>er</strong> <strong>er</strong> det vel snakk om å føre en politikk<br />
<strong>som</strong> respekt<strong>er</strong><strong>er</strong> de dyp<strong>er</strong>e innsiktene omkring frihet og<br />
natur, bevissthetsblomst<strong>er</strong> og dharma, fantasi og kjærlighet,<br />
galskapens vidund<strong>er</strong> og sjelens tørst, <strong>som</strong> bare et<br />
fritt individ, uten forhåndsinnstilte ideologiske kobling<strong>er</strong>,<br />
kan åpne kropp og sinn for. En tol<strong>er</strong>ant politikk, rett<br />
og slett.<br />
Således kan h<strong>er</strong>r Axel Jensen uten problem<strong>er</strong> int<strong>er</strong>ess<strong>er</strong>e<br />
seg for konkrete samfunnsspørsmål.<br />
I Livet sett fra Nimbus <strong>er</strong>klær<strong>er</strong> han seg for en slags<br />
sosialdemokrat hva angår økonomisk politikk, og gir<br />
således innrømmels<strong>er</strong> ov<strong>er</strong>for velf<strong>er</strong>dsstaten, <strong>som</strong> han<br />
jo fra et åndens synspunkt har kastet bløtkak<strong>er</strong> mot<br />
gjennom hele sitt forfatt<strong>er</strong>skap. I tidvise glimt, <strong>som</strong> for<br />
eksempel i und<strong>er</strong>tittelen på billedboka Tago, en svartgrønn<br />
co-produksjon, synes Axel å vise at han også<br />
tillat<strong>er</strong> seg inspirasjon fra den anarkistiske tradisjon 5 .<br />
Hans instinkt<strong>er</strong>, slik de gir seg til uttrykk i v<strong>er</strong>kene hans,<br />
vitn<strong>er</strong> om den samme legningen <strong>som</strong> inspir<strong>er</strong><strong>er</strong> anarkistisk<br />
tenkning. (Fra Junior:”Vi treng<strong>er</strong> m<strong>er</strong> og m<strong>er</strong> politi.<br />
Til slutt vil politiet få oss til å le av dem <strong>som</strong> trodde at<br />
v<strong>er</strong>den kunne klare seg uten politi.”).<br />
Men for all del, la oss ikke påtvinge Axel Jensen mening<strong>er</strong><br />
han ikke hadde. (Det kan fort bli en slags besettelse<br />
for <strong>Gateavisa</strong>s skribent<strong>er</strong> å utnevne alle og enhv<strong>er</strong> til<br />
anarkist<strong>er</strong>). Axel foretrakk å stille seg utenfor de gitte<br />
tank<strong>er</strong>ammene i samfunnsdebatten, og var ikke opptatt<br />
av å velge mellom utopi<strong>er</strong>. Først og fremst et individ,<br />
d<strong>er</strong>ved en borg<strong>er</strong>. Konklusjon: Ta vare på naturen! La<br />
individet utfolde seg! Ikke tillat fatwahen mot Salman<br />
Rushdie! Omfordel ressursene, men gi faen i å arrest<strong>er</strong>e<br />
Jan Greve 6 ! (Mange fellestrekk med <strong>Gateavisa</strong>, synes<br />
du ikke?)<br />
Og resten står skrivd i stj<strong>er</strong>nene.<br />
Science fiction, skråblikket på vår tid gjennom fremtidslupen,<br />
blir forfatt<strong>er</strong>en Axel Jensens våpen mot sivilisasjonens<br />
sinnssykdomm<strong>er</strong>. Og gjennom språket, stilen,<br />
tonen, kan forfatt<strong>er</strong>en vekke følels<strong>er</strong> og instinkt<strong>er</strong> i de<br />
dyp<strong>er</strong>e lag av les<strong>er</strong>ens bevissthet <strong>som</strong> man kanskje ikke<br />
selv helt kan formul<strong>er</strong>e. Dette <strong>er</strong> et unikt virkefelt <strong>som</strong><br />
ren rasjonell tenkning ikke har den samme tilgangen til.<br />
Og det var forfatt<strong>er</strong>, språkkunstn<strong>er</strong>, Axel Jensen primært<br />
så seg selv <strong>som</strong>; og ikke <strong>som</strong> en særlig original tenk<strong>er</strong>.<br />
(På dette punkt viste han seg altså beskjeden, slett ikke<br />
<strong>som</strong> den selvhøytidelige prompen han kan bli omtalt<br />
<strong>som</strong> av Jante-les<strong>er</strong>e <strong>som</strong> bare har lest bruddstykk<strong>er</strong><br />
av Ikaros). Hans evne til å forme ord og setning<strong>er</strong> til<br />
glitrende p<strong>er</strong>l<strong>er</strong> av latt<strong>er</strong>, en<strong>som</strong>het, lengsel, mot, håp,<br />
håpløshet og b<strong>er</strong>uselse gjør les<strong>er</strong>en (det <strong>er</strong> meg igjen!) i<br />
stand til å være med bak sceneteppet til en v<strong>er</strong>den hvor<br />
Axel Jensens egen inspirasjon glimt<strong>er</strong> bak hv<strong>er</strong>t tre og<br />
oppi hv<strong>er</strong> tønne med gurglende blodpudding…<br />
De oblidorske fortelling<strong>er</strong> fortsett<strong>er</strong> i Lul (1992) og i Og<br />
resten står skrivd i stj<strong>er</strong>nene (et samlev<strong>er</strong>k <strong>som</strong> også<br />
innehold<strong>er</strong> de to tidlig<strong>er</strong>e romanene, utgitt i 1996). Lul<br />
<strong>er</strong> Epps rake motsetning, full av futt og heite minn<strong>er</strong>.<br />
Og ikke minst <strong>er</strong> denne munnrappe bærta systemkritisk.<br />
Gjennom hennes opplevels<strong>er</strong> blir vi kjent med andre<br />
sid<strong>er</strong> av Oblidor/vår jord. Skitne og skremmende, glam<br />
orøse og ov<strong>er</strong>veldende aspekt<strong>er</strong> ved tilværelsen <strong>som</strong> Epp<br />
ikke har anelse om. Svosj! Svisj! Wam! Foof! Den story’n<br />
kunne vært noe å sjekke ut, også i v<strong>er</strong>denen utenfor bokp<strong>er</strong>mene;<br />
hva si<strong>er</strong> d<strong>er</strong>e?<br />
Så les denne spæjsa skribl<strong>er</strong>’n, folkens. Zap! Zong!<br />
V<strong>er</strong>den <strong>er</strong> gått av hengslene. Menneskene <strong>er</strong> gale. Vi<br />
far<strong>er</strong> gjennom v<strong>er</strong>densrommet <strong>som</strong> stj<strong>er</strong>nestøv, <strong>som</strong><br />
aspeløv. Vi rist<strong>er</strong> og vi mist<strong>er</strong>, vi spis<strong>er</strong> tistl<strong>er</strong>. Zik-zak.<br />
Teknobyråkratene fra Hj<strong>er</strong>ne 1 forgift<strong>er</strong> våre tank<strong>er</strong><br />
med grønngustent rødrustent avfall fra sine HONKkj<strong>er</strong>nekraftv<strong>er</strong>k,<br />
HONK-kullgruv<strong>er</strong> & HONK-pengemaskin-petroleumsindustri.<br />
HYDRO HONK! STATOIL<br />
HONK! NORGE A/S HONK HONK!! Hj<strong>er</strong>nepolitiet<br />
honk<strong>er</strong> ivei, bevæpnet til tenn<strong>er</strong> og klør med den nyeste<br />
neuro-teknologi. Symbolkontroll! Sehr toll, jawohl!<br />
MEN IKKE GI OPP! Vi spis<strong>er</strong> sopp! Vår tanke <strong>er</strong> fri<br />
– tvitvi. Tideli. Du <strong>er</strong> gal. Du <strong>er</strong> hanegal. Du <strong>er</strong> klabb<strong>er</strong>s<br />
i knollen, en syngende hval! Virkeligheten ov<strong>er</strong>går selv<br />
den mest tøylesløse fantasi. Vi sit<strong>er</strong><strong>er</strong>:<br />
”DØV MANN HØR VÅRE ORD!<br />
VI JUBLER, VI KVITRER VI SYNGER I KOR:<br />
FRED MED DIN BROR!<br />
FRED! FRED!<br />
FRED PÅ VÅR JORD!<br />
FRED! FRED!<br />
SLÅ FIENDEN NED!<br />
FIENDENS NAVN ER KJENT!<br />
NAVNET ER KILL<br />
ILL<br />
FIENDEN ER I DEG SELV!”<br />
(Dr. F)<br />
Resten?<br />
Resten, Partn<strong>er</strong>, står skrivd i stj<strong>er</strong>nene.<br />
Bjarne Benjaminsen<br />
Fotnøtt<strong>er</strong>:<br />
1 Dog var han ikke spesielt glad i beat-litt<strong>er</strong>atur.<br />
2 John Star Cook kom fra en av de rikeste familiene på Hawaii, og kunne ta seg råd<br />
til å fly hvor <strong>som</strong> helst når <strong>som</strong> helst, og til hva han ell<strong>er</strong>s måtte ønske for sine private<br />
eksp<strong>er</strong>iment<strong>er</strong>. Han var blant annet med på å utvikle dianetikken/scientologien sammen med<br />
L. Ron Hubbard, men tok avstand fra den da den ble komm<strong>er</strong>sialis<strong>er</strong>t. Axel Jensen fikk ett<strong>er</strong><br />
hv<strong>er</strong>t denne slags pop-mystisisme, ofte grunn og eskapistisk, i vranghalsen.<br />
3 Det <strong>er</strong> ihv<strong>er</strong>tfall en utbredt oppfatning at Lorenzo <strong>er</strong> modell<strong>er</strong>t ett<strong>er</strong> Leonard Cohen. Men<br />
kanskje <strong>er</strong> det hell<strong>er</strong> Göran Tunström, (om det absolutt skal være noen, da…Kan vi ikke bare<br />
si Leonard Cohen?)<br />
4 Pratibha Jensen, Axels “Rolls-Royce” av ei dame.<br />
5 Tago bygg<strong>er</strong> på et essay av Gregory Bateson Bateson Conscious Purpose v<strong>er</strong>sus Nature i Steps to<br />
an Ecology of Mind (Paladin 1973). Et annet essay fra denne boka finnes i <strong>Gateavisa</strong> 122<br />
und<strong>er</strong> tittelen Den økologiske krisens røtt<strong>er</strong>.<br />
6 Du kjenn<strong>er</strong> vel til Jan Greve, den eminente norske psykiat<strong>er</strong> <strong>som</strong> mente det var riktig av<br />
en lege å la seg involv<strong>er</strong>e p<strong>er</strong>sonlig i sine pasient<strong>er</strong>s liv? Han brukte LSD og Cannabis i<br />
behandlingen av noen pasient<strong>er</strong>, kom for retten, i fengsel, osv. Les m<strong>er</strong> i int<strong>er</strong>vjuet med ham<br />
i GA nr. 4/80. (Greve har forresten skrevet i GA tidlig<strong>er</strong>e, ta en titt på hans kontrov<strong>er</strong>sielle<br />
artikkel om krig og fred i GA nr. 5/82.) Axel Jensen kom Greve til hjelp da saken sto på i<br />
1972, blant annet ved å ”mekle” mellom den tiltalte og helsedirektør Karl Evang. Han bragte<br />
også ov<strong>er</strong> en studentlege fra London, <strong>som</strong> hadde kjennskap til LSD <strong>som</strong> t<strong>er</strong>api.