Erindringer - Kristenbloggen
Erindringer - Kristenbloggen
Erindringer - Kristenbloggen
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Metodistkirken sendte meg tilbake til Voss. Da jeg reiste første gang hadde<br />
jeg ingen anelse om at dette ville skje. Det bør sis til trøst for dem som senere<br />
har hørt at jeg kom dit første gang «under falsk flagg». Da metodistkirken<br />
forsto at jeg var frisk og i full aktivitet igjen, så mente den at jeg burde reise<br />
tilbake der hvor Herren hadde velsignet min gjerning så avgjort. Men denne<br />
gang kom jeg som dens representant, og hvis det var Guds vilje så skulle en<br />
metodistmenighet grunnlegges der. Men da gikk det som jeg antyder ovenfor.<br />
19. januar 1887 skrev jeg:<br />
«Strømmen har vendt seg. Jeg har vind og strøm imot meg, men Herren er<br />
med meg! Da jeg var i Bergen mottok jeg en skrivelse fra prosten på Voss<br />
hvor han sier at han hadde grunn til å tro at jeg hadde til hensikt å komme til<br />
Voss for å grunnlegge en metodistmenighet der og at han og hans venner<br />
ville gjøre alt hva de kunne for å hindre meg i mitt virke.<br />
Etter ankomsten til Voss hadde jeg en lang samtale med prosten. «Nå har vi<br />
hatt fred her i flere hundre år, sa han, «da er det merkelig at De vil forstyrre<br />
den.» Jeg var av den mening at var det så at de hadde hatt fred så lenge, da<br />
var det på tide at det ble ufred. I dagboken står: «Min største tekst var Ap.<br />
gj. 14, 22. «De styrket disiplenes sjeler.» Jeg har flere venner her som vil stå<br />
sammen med meg. Prosten bekjentgjorde i bladene et møte for lutherske<br />
venner, for at de kunne avgjøre hva det burde gjøres, og hvorledes de kunne<br />
forhindre at metodismen skulle få fotfeste på Voss. Jeg fikk leid et hotell til<br />
mine møter. Herren åpnet veien. Der var det en stor salong og flere mindre<br />
rom. Det merkelige er at sønnen til hotelleieren ble senere forstander for<br />
pinsemenigheten på Voss. Prostens advarsler i kirken imot meg vakte meget<br />
harme og bitterhet imot ham blant folket. Naturligvis er det flere som står<br />
sammen med prosten, men Herren er med meg, og om kvelden talte jeg på<br />
hotellet for en skare mennesker over 2. Kor. 3, 9.»<br />
14. januar: «De tenker å bygge et bedehus for meg. To innflytelsesrike<br />
venner kom til meg for å samtale om saken i går.» 29. januar: «Det ble holdt<br />
et «samtalemøte imot mitt virke. Jeg svarte med et langt foredrag hvor jeg<br />
motbeviste de angrep som var kommet fram. Trass i alt hva prestene har<br />
sagt for å hindre folkene i å komme på våre møter, så kommer de like fullt,<br />
— og Gud er med oss, — Halleluja!»<br />
«12. februar 1887 fikk prestene den lutherske emissær, herr Andreas Lavik,<br />
til å besøke Voss, men han ville ikke tale imot meg (Han kjente meg fra før.)<br />
52