Erindringer - Kristenbloggen
Erindringer - Kristenbloggen
Erindringer - Kristenbloggen
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
het. Det må ha grepet de hårdeste hjerter å høre disse barn be. Gud var i<br />
sannhet med oss og den sterke hulken og gråt var et godt tegn på at den<br />
Hellige Ånd var med oss og arbeidet på hjertene til disse kjære barna. Velsignet<br />
være hans navn!»<br />
Den 8.: «Pastor Lars Petersen og jeg reiste til den lutherske kirke på Varaldsøy.<br />
Det var stormfullt på fjorden, men da vi hadde medvind, gikk det bra. Jeg<br />
samtalte med presten. Han hadde lenge tenkt å besøke oss. Han er en meget<br />
hyggelig og vennlig person, men en sterk lutheraner. Hans preken var<br />
om dåpen. Vi var meget tilfreds med den.» Onsdag 3. mars: «Møte om kvelden.<br />
Herren velsignet oss storlig og hjalp meg å tale om hans kjærlighet til<br />
menneskeheten og framvise deres tapte og ruinerte tilstand, slik som han<br />
alltid har gjort det når jeg har åpnet munn og hjerte for å tale det som Herren<br />
har sett tjenlig.» Mandag 9.: «Tilsyn med gruben, gjorde ferdig en stor<br />
tegning (en scene fra Rom), gymnastikk, musikkøvelse, studier og om kvelden<br />
takksigelsesmøte. Bibellesning, vitnesbyrd, bønn og sang som vanlig ved<br />
disse møtene. Rettferdighetens sol kastet en stråle av lys og kjærlighet inn i<br />
våre hjerter.»<br />
4. desember leste jeg «The War Cry» (Krigsropet), Frelsesarméens organ, for<br />
første gang. 5. desember 1880 om kvelden prekte jeg over Amos 4, 12: «Bered<br />
deg til å møte din Gud, Israel!» Dette var egentlig min første ekstemporerte<br />
preken. Jeg skriver: «Gud velsignet oss storlig. All ære til hans navn!»<br />
Da var jeg vel 18 år gammel.<br />
Nå hadde jeg egentlig begynt på den linje som Gud hadde kalt meg til å<br />
følge. Dagboken min fylles av små notiser om de forskjellige møter som ble<br />
holdt blant arbeiderne og på gårdene som lå omkring. Folk fikk vite at Barratts<br />
sønn, Tom, hadde begynt å preke, og at sjeler ble frelst på møtene.<br />
Så begynte anmodninger fra gårdene rundt omkring å strømme inn om et<br />
besøk så jeg kunne holde møter der. I de dager var det sterke politiske diskusjoner<br />
oppe blant bøndene og grubearbeiderne. Personlig holdt jeg meg<br />
til det liberale syn, men blandet meg aldri bort i politiske feider. Når jeg<br />
møtte sogneprest Stub, så var vi de beste venner, skjønt han var meget<br />
luthersk og sterk konservativ i politikken. Han holdt en preken om hellighet<br />
på gruben en gang som vi slett ikke kunne være enig i.<br />
I dagboken min omtaler jeg igjen og igjen hvorledes Guds Ånd virket på<br />
møtene, og så det nødvendig allerede da å bli «fylt av Ånden», ellers ville<br />
38