Erindringer - Kristenbloggen
Erindringer - Kristenbloggen
Erindringer - Kristenbloggen
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
I sin bok «Helligånden og vår slekt» er Stanley Jones inne på det samme som<br />
vi praktiserer, nemlig at kirken må føres tilbake til utgangspunktet, til pinsen,<br />
men det skal noe til innen alt det som menneskene har stilt opp istedenfor<br />
sannheten og Guds kraft blir utlevert, så den Hellig-Ånd alene kan få adgang<br />
til å virke. Mange har ment at vi bare er opptatt av de ytre tegn og et utøylet<br />
følelsesbrus. De som ikke har opplevd denne mektige åndsutgytelse, kan<br />
som folk på pinsedag snart erklære at en er full av søt vin når den Hellige<br />
Ånds vover bruser inn over den enkelte og de lengtende skarer.<br />
Våren 1932 besøkte jeg Finnland. Vekkelsen har gått fram der. Herren være<br />
æret for sin store nåde. Forstander for menigheten i Helsingfors var pastor<br />
Manninen. En meget dyktig mann med et charmerende vesen. Han ble kalt<br />
av Gud i sine unge år. Hans bror ble først frelst og begynte å tale om frelsen<br />
til den yngre bror. «Aldri blir jeg så gal,» svarte han, men uken etter var han<br />
herlig frelst og ble kort etter åndsdøpt. Han var min tolk, og som en bror sa<br />
til meg: «Han tolker i Åndens kraft, så ikke et ord går til spille.» Pinsevekkelsen<br />
griper stadig om seg i Finnland. Den har møtt meget motstand, men det<br />
hjelper ikke. Nye menigheter dannes, og andre bestående menigheter antar<br />
læren om troendes dåp og åndsdåpen. Herren er med og velsigner. Halleluja.<br />
I juli samme år hadde vi besøk av Smith Wigglesworth i vår menighet. Hans<br />
besøk hadde alltid vært til stor velsignelse for oss, men denne gang var det<br />
en dybde i forkynnelsen som aldri før. Samtidig så frisk og kraftig så en skulle<br />
ikke tro han var 73 år.<br />
Vi hadde et stort fellesmøte for alle pinsemenighetene med brødsbrytelse.<br />
Det var et skjønt syn å se det lange hvitdukede bord med alle brødene og<br />
kalkene oppstilt. Bak dette de mange forstandere, eldste og tjenere som<br />
hjalp til under brødsbrytelsen, og midt blant disse vår ærverdige venn og<br />
bror, hans datter og min kjære hustru som har stått meg bi i alle år. Det var<br />
vår første felles brødsbrytelse og vi følte Herren var oss nær.<br />
Den 22. juli 1932 ble for meg en skjønn minnedag. 70 år er nok et langt liv,<br />
men så lenge Herren vil bruke meg er jeg villig til å være i hans tjeneste.<br />
Telegrammer, gaver, blomster, visitter og om aftenen en strålende fest som<br />
menigheten ga meg. Grunntonen gjennom det hele var takknemlighet mot<br />
Herren fordi han hadde bevart meg på sine veier.<br />
239