Regionalhistoriske forskningsoppgaver 07 - Universitetet i Agder
Regionalhistoriske forskningsoppgaver 07 - Universitetet i Agder
Regionalhistoriske forskningsoppgaver 07 - Universitetet i Agder
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
SOS-P.3 Bortsetting av barn i fosterhjem og barnehjem<br />
31<br />
Kontaktpersoner, institusjoner Inge Manfred Bjørlin, Aust-<strong>Agder</strong> ulturhistoriske<br />
senter (AAks) Thomas Olsen, Bredalsholmen<br />
Dokk og Fartøyvernsenter (BDF)<br />
Fagområde og periode Sosialhistorie, 18- og 1900-tallet<br />
Generell bakgrunn for prosjektet<br />
I Norge har det eksistert institusjoner for barn siden 16- og 1700-tallet, men det var først i<br />
siste halvdel av 1800-tallet samfunnet utvidet ansvaret overfor barna. Utviklingen skjedde<br />
dels gjennom lovgivning, og dels gjennom private tiltak. Private organisasjoner stod for en<br />
sterk vekst i barnehjemsutbyggingen, og rundt 1900 kom flere lover som skulle regulere<br />
bortsettingen av barn: vergerådsloven (1896), fattigloven (1900), pleiebarnslovene (1905,<br />
1915). Alle barn, fattige, forsømte, ”vanartede”, foreldreløse, skulle ha et minimumskrav på<br />
omsorg og forsørgelse, og oppdragelse på et slikt nivå at de kunne bli samfunnsnyttige<br />
voksne.<br />
Vergerådsloven bestemte at barn som ikke var fylt 16 år, kunne settes bort hos<br />
fosterforeldre, i barnehjem, skolehjem eller i lignende institusjoner, dersom barnet hadde<br />
begått straffbar handling, ble mishandlet eller forsømt av foreldrene, eller barnets oppførsel<br />
var av en slik karakter at hjem eller skole ikke maktet å oppfylle oppdragerrollen (§1). Til å<br />
administrere loven skulle det opprettes et vergeråd i hver kommune. De fleste offentlige<br />
bortsettinger foregikk likevel gjennom fattigvesenet. Først i 1953 med de nye<br />
barnevernslovene ble barna trukket ut av fattigsystemet, og de kommunale<br />
barnevernsnemdene fikk ansvar også for barn under forsorgsvesenet.<br />
Tre former for bortsetting av barn har dominert i perioden: – Bortsetting i fosterhjem<br />
var den mest vanlige ordningen inntil 1920-årene – Barnehjem, fra 1870-tallet, men med bredt<br />
gjennombrudd for slike institusjoner i mellomkrigstiden, og – Adopsjon, mer vanlig fra tiden<br />
etter andre verdenskrig.<br />
Det vil være interessant å undersøke hvordan barna ble tatt hånd om både hos<br />
privatpersoner og i institusjonspleien, og hvordan relasjonen mellom det offentlige og private<br />
organisasjoner endret seg innen barneomsorgen i perioden.<br />
Prosjektet omfatter to delområder<br />
SOS-P.3.1 Barn i forsterhjem, ca. 1870-1950 (Thomas Olsen)<br />
SOS-P.3.2 Barnehjem og barnehjemsbarn, ca 1870-1990 (Thomas Olsen og Inge<br />
M. Bjørlin)