AURSKOG BLAKER - Norsk på nett
AURSKOG BLAKER - Norsk på nett
AURSKOG BLAKER - Norsk på nett
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
80 remål = 720 merker = ca. 185 kilo. Men noen fikk regnet landskylden<br />
i smØr (1 spann = 3 bismerpund = 24 merker), huder (1 hud<br />
= 12 kalvskinn) , fisk eller mårskinn. I nyere tid regnet de <strong>på</strong> Romerike<br />
2 huder mot hvert skippund tunge, i gammelnorsk tid var forholdet 3 : l.<br />
I gammelnorsk tid betalte bonden skattene etter storleiken <strong>på</strong><br />
garden han brukte, etter en meget enkel klasseinndeling: En «fullbonde»,<br />
bruker aven f u Il g ard, var den som hadde minst 2 markabol<br />
(1 markabol = 8 øyresbol = 8 sålds utsæd som svarer til 8,8 hl.) Var<br />
eiendommen han brukte mindre enn 2 markabol, ble han regnet for<br />
«einvirkes» bonde, det vil si en som ikke trengte leie annen fremmed<br />
hjelp enn en halvvoksen gutt. Da betalte han halv skatt, og de einvirkes<br />
bruk som ikke hadde ligget øde etter Svartedauden, finner vi<br />
i jordbøkene fra 1500-årene igjen som h a l v g ard e r. Så har vi endelig<br />
Øde g ard ene, i skatteklasse fjerdeparten aven fullgard. Opprinnelig<br />
ble denne benevning brukt om garder som hadde ligget øde kortere<br />
eller lengere tid og var blitt tatt opp igjen, enten som sjølstendige<br />
eller som underbruk av andre garder. Noen av disse kan vi kjenne <strong>på</strong><br />
navnet, selv om slett ikke alle garder med navnet Ødegård har rot<br />
i gammelnorsk tid, <strong>på</strong> samme måten som ikke alle garder som hadde<br />
ligget øde, ble hetende Ødegård. Etter hvert gikk nemlig benevningen<br />
ødegard over til å bli brukt om alle garder som var mindre enn en<br />
halvgard. På Romerike betalte ingen gard som hadde ligget nede,<br />
leidang·skatten. Derfor vet vi at garder som i jordbøkene fra 1500-tallet<br />
står uten leidang, nok kunne ha vært tatt opp før ødetida - her får<br />
navnet i noen grad rettlede oss - men de hadde ligget øde i kortere<br />
eller lengere tid etter<strong>på</strong>.<br />
Den gamle, enkle måten å skattlegge garden etter kom etter hvert<br />
til å virke urettferdig. Mange måter ble prøvd for å rette <strong>på</strong> det. Men<br />
noe helt kom det ikke ut av det før vi fikk vår første virkelige skyldrevisjon<br />
ved matrikuleringen av 1666. Den avskaffet de tre gardsklassene<br />
fullgard, halvgard og Ødegard som skattegrunnlag·. I stedet ble altså<br />
skatten lagt <strong>på</strong> skylden som ble fastsatt etter 1666. Det var også forutsetningen<br />
at en skulle gjennomføre ens skyldrekning for hele landet<br />
<strong>på</strong> grunnlag av smørskylden. Men de gamle enheter lot seg ikke fortrenge,<br />
og så ble det skippund , tunge, huder, smør, fisk og mye annet<br />
akkurat som fØr. I 1723 var det meningen vi skulle få ny matrikulering.<br />
Men det var sterk motstand særlig hos bøndene mot en endring, som<br />
for mange ville bety større skyld og skatt, og så ble ikke forslaget<br />
12<br />
approbert. Men alle opplysninger som ble samlet inn om hver eneste<br />
eiendom til bruk ved den nye matrikulering, er en god kilde for alle<br />
som arbeider med lokalhistorie, enten det gjelder gardene eller den<br />
økonomiske historien.<br />
Først etter lov av 1818 fikk vi ny matrikkel, trykt i 1838. Den<br />
matrikulering vi har nå, ble gjennomført etter bestemmelser i lov av<br />
6. juli 1863. Den første av disse matrikuleringene gjennomførte daler,<br />
ort og skilling som skyldenhet, den andre mark og øre. Den første<br />
hadde lØpenumre ved siden av hovedmatrikkelnumret for hver gard,<br />
og etter hvert som eiendommene ble stykket opp, fikk vi løpenummer<br />
1 a, b og så videre. Men også disse kunne jo bli delt, og så ble det løpenummer<br />
1 a 1 og enda mange flere kombinasjoner. Den siste matrikulering<br />
gjennomførte som vi vet gardnumre med bruksnumre.<br />
Tilslutt får vi nevne at i tallrekkene vi har under hver gard, som<br />
forteller om hva de sådde eller om hvor stor besetningen kunne være<br />
til bestemte tider, er det også oppgaver fra året 1657. Disse skyldes en<br />
såkalt «kvegskatt» som var lignet ut da, og som var lagt <strong>på</strong> hvert<br />
husdyr. Derfor er det ingen oppgaver om utsæden det året. Grisene ble<br />
ikke tellet ved matrikuleringsarbeidet i 1723. Det er årsaken til at<br />
det ikke er nevnt en eneste gris i tallrekkene fra det året.<br />
13