subjektiv sakkyndig - Psykologi, narsissisme,psykopati og sakkyndige
subjektiv sakkyndig - Psykologi, narsissisme,psykopati og sakkyndige
subjektiv sakkyndig - Psykologi, narsissisme,psykopati og sakkyndige
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Analyse<br />
av en ”<strong>sakkyndig</strong> rapport” skrevet av<br />
Psykol<strong>og</strong> Eli S. Hallsråker, Bergen, 2002<br />
av<br />
<strong>Psykol<strong>og</strong>i</strong>student Rune Fardal, 2005<br />
oppdatert 20.2.2008
I ”Veiledning for <strong>sakkyndig</strong>e psykol<strong>og</strong>er i saker etter barneloven <strong>og</strong> barnevernloven”,<br />
utgitt av Barne <strong>og</strong> Familiedepartementet februar 1998,s.12:<br />
En <strong>sakkyndig</strong> forventes dermed å inneha særlig kunnskap om det mandatet handler<br />
om! Det er årsak <strong>og</strong> utgangspunkt for at man bringer inn en <strong>sakkyndig</strong> psykol<strong>og</strong>!<br />
Hva skjer når den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
ikke har den forventede ”særlig” kunnskap?<br />
Denne analysen besvarer dette spørsmålet:<br />
Da går det galt for barna!<br />
Og det får ingen konsekvens for den ”<strong>sakkyndig</strong>e”!<br />
2
Innhold<br />
Innledning.......................................................................................................................6<br />
Objektivt utgangspunkt ................................................................................................. 10<br />
Konklusjon.................................................................................................................... 11<br />
Sammendrag ................................................................................................................. 13<br />
1. Ulike metoder........................................................................................................ 13<br />
2. Ensidig <strong>og</strong> forutinntatt........................................................................................... 14<br />
3. Faglig svikt............................................................................................................ 15<br />
Vurdering av rapport..................................................................................................... 16<br />
1. OPPNEVNING AV MANDAT................................................................................. 16<br />
2. FORTOLKNINGEN AV MANDATET.................................................................... 16<br />
3. DISPOSISJON.......................................................................................................... 16<br />
4. DATAGRUNNLAG ................................................................................................. 18<br />
5. BAKGRUNN FOR SAKEN...................................................................................... 20<br />
5.1 Daglig omsorg <strong>og</strong> samvær - Historikk ................................................................. 20<br />
6. DEN SAKKYNDIGES EGNE UNDERSØKELSER I FORHOLD TIL<br />
FORELDRENE OG BARNA........................................................................................ 23<br />
6.1 Fra samtaler med mor.......................................................................................... 23<br />
6.2 Fra samtaler med far............................................................................................ 47<br />
6.3 Vedrørende fars samvær med det yngste barnet påsken 2002, 12-19.................... 72<br />
6.4 Observasjoner <strong>og</strong> samtaler, hjemmebesøk hos mor .............................................. 74<br />
6.5 Observasjoner <strong>og</strong> samtaler, hjemmebesøk hos far................................................ 88<br />
7 DEN SAKKYNDIGES EGNE UNDERSØKELSER I FORHOLD TIL EKSTERNE<br />
INSTANSER .............................................................................................................. 106<br />
7.1 fra samtale med det eldste barnets lærer, NN. .................................................... 106<br />
7.2 Fra samtale med lege NN ved Omnia legesenter................................................ 112<br />
7.3 Fra samtale med overlege [psykiater] NN ved Betanien DPS............................. 118<br />
7.4 Fra samtaler med avd.led. NN i Norheimsund barnehage................................... 123<br />
7.5 Brev fra mormor................................................................................................ 124<br />
8. VURDERINGSHJELP............................................................................................ 126<br />
8.1 Foreldrenes omsorgsevne på kort <strong>og</strong> lang sikt.................................................... 131<br />
8.1.1 Mors omsorgsevne på kort <strong>og</strong> lang sikt........................................................... 132<br />
8.1.2 Fars omsorgsevne på kort <strong>og</strong> lang sikt ............................................................ 155<br />
8.2 Barna tilknytning til hver av foreldrene.............................................................. 180<br />
8.3 Barnas ønske om hvem av foreldrene de vil bo fast hos ..................................... 185<br />
8.4 Barnas beste når det gjelder hvem av foreldrene de bør bo fast med, vurdering av<br />
alle tre alternativer................................................................................................... 186<br />
8.5 Forslag til samværordning ................................................................................. 190<br />
9 DEN SAKKYNDIGES SVAR PÅ MANDATET..................................................... 194<br />
VIKTIGE PUNKTER i rapporten – En oppsummering ............................................... 197<br />
Viktig utgangspunkt ................................................................................................ 197<br />
L<strong>og</strong>iske brudd fra mor............................................................................................. 197<br />
Far ansvarliggjøres for mors adferd ......................................................................... 198<br />
Klare faktafeil ......................................................................................................... 198<br />
3
Språklige ulikheter i fremstilling ............................................................................. 198<br />
Manglende vurderinger ........................................................................................... 198<br />
Manglende faglige henvisninger............................................................................. 199<br />
Respekt – Empati - etikk ......................................................................................... 199<br />
Arr<strong>og</strong>anse – taushet................................................................................................. 200<br />
Observasjon <strong>og</strong> vurdering blandes........................................................................... 200<br />
Ensidig problematisering......................................................................................... 200<br />
Ulike metoder – sympati/antipati............................................................................. 201<br />
Projeksjon – Introjeksjon/Identifikasjon .................................................................. 202<br />
Innlevelse................................................................................................................ 202<br />
Medisinering ........................................................................................................... 202<br />
Løgner – Usannheter ............................................................................................... 203<br />
MMPI testen forfalsket............................................................................................ 203<br />
Forutinntatt – Partisk - Subjektiv............................................................................. 203<br />
Ansvarsfraskrivelse ................................................................................................. 203<br />
Kvalitet på omsorg <strong>og</strong> tilknytning ........................................................................... 204<br />
Ensidighet ............................................................................................................... 204<br />
Klinisk tankegang.................................................................................................... 205<br />
Kildekritikk............................................................................................................. 206<br />
Komparent balanse.................................................................................................. 207<br />
Etterprøvbarhet ....................................................................................................... 207<br />
Fakta blandes med udokumenterte påstander........................................................... 207<br />
FAGLITTERATURENS beskrivelser ......................................................................... 208<br />
Innledning............................................................................................................... 208<br />
Generelle feil <strong>og</strong> mangler. ....................................................................................... 209<br />
Premisser ................................................................................................................ 210<br />
Vurderingsdel.......................................................................................................... 210<br />
Konklusjoner........................................................................................................... 211<br />
Metodefeil............................................................................................................... 211<br />
Referanser............................................................................................................... 214<br />
Representativitetsfeil............................................................................................... 215<br />
Reliabilitet - Validitet............................................................................................ 215<br />
Relevans.................................................................................................................. 218<br />
Perspektivtotalisering .............................................................................................. 218<br />
Den fundamentale attribusjonsfeil ........................................................................... 220<br />
Klinisk vs. Ikke klinisk............................................................................................ 220<br />
Bias – forutinntatte meninger .................................................................................. 221<br />
Belif bias................................................................................................................. 221<br />
Confirmation Bias ................................................................................................... 222<br />
Konklusjoner........................................................................................................... 222<br />
Correspondent inference.......................................................................................... 223<br />
Dekontekstualisering............................................................................................... 224<br />
Evidens – åpenbar sann viten................................................................................... 226<br />
Falsifikasjons-prinsippet.......................................................................................... 226<br />
Forventningseffekt .................................................................................................. 227<br />
Generaliseringer...................................................................................................... 228<br />
4
Imperfecta enumeratio – overlate tolkning til leser .................................................. 229<br />
Løgner..................................................................................................................... 229<br />
Reaktivitet – påvirkning av den <strong>sakkyndig</strong>e............................................................. 231<br />
Helsepersonelloven: ................................................................................................ 232<br />
Rettferdighet ........................................................................................................... 232<br />
ETISKE PRINSIPPER FOR NORDISKE PSYKOLOGER, EPN .............................. 234<br />
EPN punkt: I Innledning.......................................................................................... 236<br />
EPN punkt: II prinsipper ......................................................................................... 237<br />
EPN punkt: II.1 Respekt for personens rettigheter <strong>og</strong> verdighet............................... 237<br />
Respekt ................................................................................................................... 238<br />
Konfidensialitet <strong>og</strong> taushetsplikt.............................................................................. 238<br />
EPN punkt: II.2 Kompetanse................................................................................... 239<br />
Etisk bevissthet ....................................................................................................... 239<br />
Kompetanse <strong>og</strong> kompetanseutvikling ...................................................................... 239<br />
Kompetansebegrensninger....................................................................................... 240<br />
Metodebegrensninger .............................................................................................. 240<br />
EPN punkt: II.3 Ansvar ........................................................................................... 241<br />
Ansvar..................................................................................................................... 242<br />
Kontinuitet i tjenester .............................................................................................. 243<br />
EPN punkt: II.4 Integritet........................................................................................ 243<br />
Redelighet <strong>og</strong> tydelighet.......................................................................................... 244<br />
Rollekonflikt <strong>og</strong> utnytting ....................................................................................... 244<br />
EPN punkt: III.3 Grunnlag for behandling av klager på psykol<strong>og</strong>er......................... 245<br />
LOVER....................................................................................................................... 246<br />
Barneloven.............................................................................................................. 246<br />
Tvistemålsloven ...................................................................................................... 247<br />
Forvaltningsloven.................................................................................................... 248<br />
Helsepersonelloven ................................................................................................. 250<br />
Domstolsloven ........................................................................................................ 250<br />
Straffeloven............................................................................................................. 251<br />
Ettertanker .................................................................................................................. 252<br />
Konlusjon ................................................................................................................... 258<br />
5
Innledning<br />
Følgende referanse fra Nou 1995:23,s.28, Barnefaglige Sakkyndighetsoppgaver, kan<br />
stå som en god innledning til denne analysen. Beskrivelsen er helt i tråd med psykol<strong>og</strong><br />
Hallaråkers <strong>sakkyndig</strong>e rapport:<br />
”Man har erfaring med <strong>sakkyndig</strong>e som oppleves å ta parti for den ene part <strong>og</strong> at selve<br />
<strong>sakkyndig</strong>hetsarbeidet først <strong>og</strong> fremst tar sikte på å få bekreftet egne fordommer <strong>og</strong><br />
ideol<strong>og</strong>isk tankegods til fortrengsel fra en analytisk <strong>og</strong> kritisk tilnærming til<br />
sakskomplekset. Sakkyndige kritiseres for å medvirke til å øke sakens konfliktnivå blant<br />
annet ved å ty til sterke negative <strong>og</strong> psykiatribelastende beskrivelser av personer som ikke<br />
har opplevd seg som hjelpetrengende eller psykisk belastet. Man har konkrete erfaringer<br />
med <strong>sakkyndig</strong>e som synes å mangle evnen til å kunne sette et kritisk søkelys på seg selv<br />
<strong>og</strong> egen posisjon i forhold til partene. Sakkyndige lar seg bruke, bevist eller ubevist av<br />
en av partene, lar seg manipulere <strong>og</strong> forføre av noen foreldres negative beskrivelser <strong>og</strong><br />
oppfatninger av den andre. Påstandene fra den ene parten fremføres deretter i rapporten<br />
som ”sannheter” i stedet for å gjøres til gjenstand for kritisk vurdering <strong>og</strong> gransking.”<br />
Nyere forskning bekrefter det tidligere forskning har vist oss, slik Ellen Ottesen Wessel<br />
& al. (2007:7), ved psykol<strong>og</strong>isk institutt i Oslo, skriver i ”The emotional witness – A<br />
study of judgements of credibility” følgende:<br />
”People tend to be biased towards information that confirm their belifs, and away from<br />
information that challenge their belifs (Ask & Granhaug, 2007; koriat, Lichtenstein &<br />
Fischoff, 1980; Wyer, 2004).<br />
Because of this tendency to resist information contradicting their belifs, polarized<br />
attitudes and stereotypes are established and affect people´s decisions. Empirical<br />
evidence has shown that in the legal context people (including profesionals) are biased<br />
by information confirming their beliefs (Ask & Granhaug, 2005).”<br />
Dette er helt i tråd med det Karl Popper (se lengre ned) skrev om falsifikasjon <strong>og</strong> evne til<br />
å søke det som bestrider en hypotese, i stedet for ensidig å søke det som bekrefter en<br />
hypotese. Det er således ikke en forutinntatt hypotese i seg selv som er problemet, men<br />
måten den søkes bekreftet eller avkreftet. Retningslinjer for <strong>sakkyndig</strong>e rapporter<br />
beskriver meget klart I ”Veiledning for <strong>sakkyndig</strong>e psykol<strong>og</strong>er i saker etter barneloven <strong>og</strong><br />
barnevernloven”, utgitt av Barne <strong>og</strong> familiedepartementet februar 1998 s.25: ”....at man<br />
opptrer lyttende <strong>og</strong> er åpen for kritiske spørsmål om arbeidet <strong>og</strong> erklæringen.”. Det<br />
forutsetter en bevisst vilje til å søke ALL informasjon i en sak <strong>og</strong> ikke bare innformasjon<br />
som støtter en forutinntatt hypotese! Den <strong>sakkyndig</strong>e har vist sin ”åpenhet” ved å nekte å<br />
besvare konkrete brev om sin rapport!<br />
I samme veiledning står det s.24 at: ”I den skriftlige formidlingen av den <strong>sakkyndig</strong>es<br />
arbeid er det viktig å følge god forvaltningskikk. De som leser erklæringen skal følge<br />
med i hva den <strong>sakkyndig</strong>e har gjort, <strong>og</strong> det skal være mulig å forstå sammenhengen<br />
6
mellom den innformasjon som er hentet inn <strong>og</strong> de vurderinger som er gjort. Det samme<br />
gjelder de teoretiske avveiningene den <strong>sakkyndig</strong>e gjør. Partenes syn må komme<br />
fyllestgjørende frem”.<br />
Det foreligger med andre ord klare retningslinjer for hvordan en <strong>sakkyndig</strong> rapport skal<br />
bygges opp! Allerede her strider den <strong>sakkyndig</strong>es rapport med regler for slike rapporter<br />
ved at fars dokumentasjon utelates! I realiteten er dette nok til å avvise rapporten for<br />
retten! Når dette ikke skjer må årsaken ligge i både den <strong>sakkyndig</strong>es <strong>og</strong> rettens<br />
manglende kunnskap om retningslinjer for slike rapporter. Det bryter klart med god<br />
forvaltningskikk! Retten har ihht domstolsloven et selvstendig ansvar for å vurdere de<br />
bevis som fremlegges. For å oppfylle god forvaltningskikk må det benyttes metoder som<br />
gjør det mulig å etterprøve en rapport.<br />
Hvordan etterprøver man fars opplysninger når de er tatt ut av rapporten?<br />
Hvordan etterprøver man udokumenterte påstander fra mor?<br />
Også dette er beskrevet i samme veiledning på s.27: ”Den <strong>sakkyndig</strong>e må eksemplifisere<br />
hvilke observasjoner som danner grunnlaget for vurderingene, slik at sammenhengen<br />
mellom observasjoner <strong>og</strong> konklusjon kan forståes av oppdragsgiver”! Igjen:<br />
Hvordan eksemplifiserer man fars opplysninger når de er tatt ut av rapporten?<br />
Hvordan eksemplifiserer man udokumenterte påstander fra mor?<br />
Når den ene parts beskrivelser er tatt ut kan man ikke verken etterprøve eller benytte dem<br />
til eksemplifisering! Dette er siling av datamateriale <strong>og</strong> faglig svindel satt i system! Noen<br />
slik eksemplifisering finnes ikke i denne rapporten! Faktisk er det dokumentert i<br />
analysen at premisser, vurderinger <strong>og</strong> ”konklusjoner” sauses sammen. Det er faktisk flere<br />
steder vanskelig å se om ”vurderinger” bygger på den <strong>sakkyndig</strong>es observasjoner eller<br />
om det er mors udokumenterte påstander som uten kildekritikk er lagt til grunn som<br />
fakta! Den samme veiledning beskriver <strong>og</strong>så s.24:<br />
”Formidlingsmåten må være tilpasset partene, <strong>og</strong> vurderingene må formidles slik at de<br />
ikke kan oppfattes som partiske.”<br />
Det oppnår man ikke ved å gjøre som den <strong>sakkyndig</strong>e, utelate fars dokumenterte<br />
beskrivelser <strong>og</strong> kun fokusere på mors udokumenterte påstander! Rapporten oppfattes<br />
helt klart som partisk gjennom sin ensidige fokusering på hvor dårlig far er (for det har<br />
mor påstått) <strong>og</strong> hvor synd det er på mor (for det har <strong>og</strong>så mor påstått)!<br />
Når den <strong>sakkyndig</strong>e utelater den innformasjon som underbygger denne saks<br />
underliggende psykososiale fungering hos mor, blir det umulig for den <strong>sakkyndig</strong>e <strong>og</strong><br />
leseren av rapporten å forstå den meget avanserte dynamikk som er kjernen i konflikten<br />
mellom mor <strong>og</strong> far!<br />
Det er en helt klassisk BORDERLINE, NARSISSITISK DYNAMIKK, der mor til<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e <strong>og</strong> sine komparenter beskriver far som en psykopat (projeksjon),<br />
7
samtidig som det foregår en for omgivelsene skjult kommunikasjon (passiv<br />
aggresjon), der mor går langt i å prøve å få far tilbake, <strong>og</strong> gjennom aktiv<br />
manipulasjon <strong>og</strong> en skjult kommunikasjon med far, får utløp for sitt hat til far etter<br />
at far tar ut skilsmisse fra mor. Motivet er hevn for den krenkelse mor opplevde<br />
når far tar ut skilsmisse. Det gjør man ikke ustraffet mot en narsissistisk såret<br />
person som mor! Den <strong>sakkyndig</strong>e blir en ”nyttig idiot” i det meget avanserte spillet<br />
mor bevisst <strong>og</strong> ubevisst driver, godt hjulpet av sin advokat, der mor fremstiller seg<br />
som, <strong>og</strong> tror hun er et offer, <strong>og</strong> der far i mors beskrivelser, er den aggressive! I dette<br />
spillet blir barna narsissistisk supply for mors angst for krenkelser. Komplisert blir<br />
det når det eneste den <strong>sakkyndig</strong>e ser, er fars reaksjon på mors stadige<br />
provokasjoner! Slik den <strong>sakkyndig</strong>e ”ser det” bekrefter far ved sin frustrasjon over<br />
mors provokasjoner, at han er akkurat så ”negativ” som det mors udokumenterte<br />
påstander påstår!<br />
Fagfolk med et minimum av kunnskap om avanserte personlighetsfungeringer<br />
gjennomskuer slike manipulasjoner. Den <strong>sakkyndig</strong>e viser gjennom sin sympati<br />
med mor at hun ikke har kunnskap om denne typen manipulasjoner. Den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e tror det hun så gjerne vil se, for det stemmer jo med den forutinntatte<br />
hypotese om at mor er best egnet! Når man på forhånd får beskjed om at her er det<br />
psykopat-narsissit dynamikk ute å går, da kan man ikke tro det partene påstår, da<br />
må man inn <strong>og</strong> sjekke historikk <strong>og</strong> de trekk som er beskrevet i slike settinger! Den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e viser ingen kunnskap om denne typen dynamikk i det hele tatt!<br />
Rosenqvist & al.(2002),s.216 skriver i boken Rettspsykiatri i Praksis:<br />
”Dersom man skal evaluere en person i forhold til Hares sjekkliste [<strong>psykopati</strong>], er det<br />
viktig at man ikke bare forholder seg til opplysninger fra personen selv, men henter så<br />
mye som mulig inn av objektive verifiserbare opplysninger. En slik diagnostisk utredning<br />
vil derfor være ganske omfattende <strong>og</strong> vil måtte ta en del tid ettersom man <strong>og</strong>så er<br />
avhengig av å innhente opplysninger i den grad det er mulig.<br />
Norske rettspsykiatere <strong>og</strong> -psykol<strong>og</strong>er må vite at en vurdering med henblikk på<br />
<strong>psykopati</strong> vil være usikker, eller til <strong>og</strong> med mangelfull, dersom man bare bygger på de<br />
opplysningene (premissene) som observanden gir, eller som for øvrig fremgår av<br />
politidokumentene. Man skal være klar over at <strong>psykopati</strong>skåren vanligvis blir høyere jo<br />
mer informasjon man har tilgjengelig (Alterman mfl. 1993).”<br />
Robert Hare skriver i sin bok om <strong>psykopati</strong> ”Uten samvittighet” (1993) :<br />
8
Denne beskrivelsen fra en av verdens absolutte topper på <strong>psykopati</strong> sier det meste. Den<br />
begrunner <strong>og</strong>så hvorfor den <strong>sakkyndig</strong>e lot seg lure <strong>og</strong> dermed forledet retten ! Man vil<br />
så gjerne tro det vante, nemlig at ”offeret” nå hjelpes ! Mors påstander høres så ”kjente<br />
<strong>og</strong> typiske ut”! Problemet kommer når sakens fakta ikke stemmer med en slik offerrolle.<br />
Hva gjør den <strong>sakkyndig</strong>e da? Jo hun tar fakta ut av saken, <strong>og</strong> leter etter påstander som<br />
kan bekrefte sin forutinntatte holdning! Det blir tydelig at det eneste som bekrefter den<br />
<strong>sakkyndig</strong>es ”konklusjoner” er mors udokumenterte påstander. Til <strong>og</strong> med objektive<br />
tester som MMPI rapporten blir forfalsket slik det er dokumentert i vedl.302 til stevning.<br />
Dette er ikke til barnets beste!<br />
Fagfolk beskriver selv at det spesielt for narsissistiske <strong>og</strong> <strong>psykopati</strong>ske forstyrrelser er<br />
umulig å avsløre slike ved en kort samtale. Hvordan kan man ved å snakke med en slik<br />
manipulativ person avsløre deres manglende evne til innlevelse <strong>og</strong> empati, når de<br />
samtidig er ekstremt gode skuespillere i sin fremvisning av sitt falske, grandiose selv?<br />
Hare (1993) gir en god metafor:<br />
Uten kunnskap om slik avansert dynamikk, <strong>og</strong> med en beviselig lettere forutinntatt <strong>og</strong><br />
generalisert holdning til at ”mor er bedre enn far” i alle saker, blir den <strong>sakkyndig</strong>e brukt<br />
av mor mot far. At barnas perspektiv forsvinner i dette spillet mor driver, forstår den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e like lite som mor! At dette gikk galt for barna viser fasiten i dag, der barna i<br />
alle år etter 2002 har hatt klippekort hos barnevernet <strong>og</strong> gjentatte ganger er henvist til<br />
BUP for psykiatrisk bistand. En problematikk fjern fra den tiden det eldste barnet bodde<br />
med far!<br />
I denne rapporten kommer det meget godt frem hvordan den <strong>sakkyndig</strong>e polariserer fars<br />
adferd til en stereotyp fremstilling bygget hovedsakelig på mors udokumenterte<br />
9
påstander men <strong>og</strong>så på det som må være den <strong>sakkyndig</strong>es uvitenskapelige, <strong>subjektiv</strong>e<br />
oppfatning <strong>og</strong> forutinntatte hypotese! Det er vanskelig å forestille seg en så gjennomført<br />
ensidig holdning uten at dette er gjort bevisst av den <strong>sakkyndig</strong>e!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e rapport bryter fullstendig mot de retningslinjer faglitteratur<br />
beskriver!<br />
Objektivt utgangspunkt<br />
I den grad det er mulig å beskrive noe objektivt, fremstår saken som en vurdering av<br />
MOR <strong>og</strong> FAR sin omsorgsevne etter at far tar ut skillsmisse fra mor. De har 2 barn, det<br />
eldste (f:juli 1994) bor etter separasjonen (juni.1999) hos far, det yngste (f:mars1999) hos<br />
mor. Den <strong>sakkyndig</strong>e gjør observasjonene våren 2002, som forberedelse til mors andre<br />
rettssak mot far.<br />
Det blir gjennomført en MMPI test av partene. Mor har i følge den <strong>sakkyndig</strong>e en<br />
”selverkjent” depressiv lidelse av ”moderat depresjon”, mens far er frisk <strong>og</strong> i arbeid. Mor<br />
har med unntak av 3 uker i 1997, ikke vært i arbeid siden 1990 <strong>og</strong> lever på trygd! Den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e konkluderer med at barna skal flyttes til mor.<br />
Etter flyttingen til mor er barna en rekke ganger vært involvert med Barnevernet, Politi,<br />
dommeravhør <strong>og</strong> Barne <strong>og</strong> Ungdoms Psykiatrien, for emosjonelle problemer de<br />
tilkjennegir i sin adferd. De har <strong>og</strong>så mistet mye ferier med far, slik mor i 2002 holdt<br />
barna borte fra far slik at de ikke fikk noen ferie i det hele tatt!<br />
I 6 år etter den <strong>sakkyndig</strong>es rapport har far en rekke ganger innkalt mor til<br />
familierådgivningskontoret for om mulig bedre barnas uttalte problemer. Mor har aldri<br />
møtt, nektet å besvare brev, telefoner <strong>og</strong> i stor grad hindret barna kontakt med far. Barna<br />
tør i dag ikke lenger ringe eller kontakte sin far i frykt for represalier fra mor!<br />
Etter at psykol<strong>og</strong> Hallaråker hadde kommet med sin vurdering, ble far vurdert av 2 andre<br />
psykol<strong>og</strong>er om sin omsorgsevne. <strong>Psykol<strong>og</strong>i</strong>professor Frode Thuen skriver i sin rapport at:<br />
”For det første er det viktig å være oppmerksom på at en adferdsobservasjon av denne<br />
typen, i stor grad handlet om tolkning av atferd. Det finnes få sikre eller entydige uttrykk<br />
for overfladiskhet eller manglende sensitivitet.”<br />
“Det er mulig at psykol<strong>og</strong> Eli Hallaråker har tolket far sin atferd på en svært annerledes<br />
måte enn det jeg har funnet rimelig.”!<br />
“Også forskjeller i "personlig kjemi" kan tenkes å ha hatt betydning for hvilke atferd far<br />
har vist under observasjonene.”!<br />
10
Psykol<strong>og</strong> Thuen konkluderer så:<br />
“Men ut fra mine vurderinger, på bakgrunn av den informasjon jeg har hatt tilgjengelig,<br />
er det ingenting som tilsier at far har sviktende omsorgs-ferdigheter. Tvert imot, opplevde<br />
jeg at det var en trygg <strong>og</strong> kjærlig <strong>og</strong> gjensidig tilknytning mellom far <strong>og</strong> hans to barn.”!<br />
Psykol<strong>og</strong>spesialist Lars Broch konkluderer følgende:<br />
“Mine observasjoner <strong>og</strong> samtaler gir meg imidlertid grunnlag for å vurdere at det bildet<br />
som fremkommer av far <strong>og</strong> hans samspill med barna gjennom <strong>sakkyndig</strong> uttalelse <strong>og</strong> dom<br />
er for ensidig negativt fargelagt.<br />
Når dette ensidige bildet legges til grunn for en midlertidig avgjørelse om å flytte det<br />
eldste barnet umiddelbart ut av et hjem <strong>og</strong> et nærmiljø der hun er vel etablert <strong>og</strong><br />
sannsynligvis vei ivaretatt så er det grunn for å stille et stort spørsmålstegn ved om dette<br />
er i tråd med barnets-beste-prinsippet.”<br />
Psykol<strong>og</strong> Thuen beskriver et viktig poeng, nemlig at observasjon av adferd i stor<br />
utstrekning handler om tolkning! At tolkning eller persepsjon er en <strong>subjektiv</strong> størrelse<br />
gjør det fjernt fra en faglig setting å være bastant i sin tolkning, slik vi ser psykol<strong>og</strong><br />
Hallaråker er det i sin rapport. Hennes tolkning åpner ikke for noen tvil! Tolkning<br />
bygger på en rekke <strong>subjektiv</strong>e egenopplevelser, valg <strong>og</strong> kunnskap. Det er liten tvil om at<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e har hatt et negativt utgangspunkt i sitt syn på far, bygget på mors<br />
negative beskrivelser av far! Den <strong>sakkyndig</strong>e evner ikke ha et eget perspektiv ,en fanges<br />
av mors perspektiv gjennom en sympati med mor!<br />
Det er <strong>og</strong>så et viktig moment at det kan være ulike metoder å tolke etter! Hvorfor var<br />
psykol<strong>og</strong> Hallaråkers ”metode” ovenfor far den riktige? Thuen mener <strong>og</strong>så at personlig<br />
kjemi kan ha hatt innvirkning på psykol<strong>og</strong> Hallaråkers vurdering! Dette åpner for en<br />
rekke svært <strong>subjektiv</strong>e størrelser som bygger like mye på trynefaktorer som faglige<br />
størrelser. Dette kan forklare hvorfor psykol<strong>og</strong> Hallaråker begår så omfattende <strong>og</strong><br />
mange faglige feil i sin rapport. Det er ikke fag som ligger til grunn, men <strong>subjektiv</strong>e<br />
preferanser for mor, etter at den <strong>sakkyndig</strong>e får sympati med mor! Da må det i en faglig<br />
setting gå galt.<br />
Konklusjon<br />
Rapporten holder ikke faglig standard<br />
For å få til det ensidige, negative, kritiske bildet av far som beskrives av <strong>sakkyndig</strong><br />
Hallaråker, må det en bevist aktiv utvelgelse av negative premisser for far <strong>og</strong> en<br />
tilsvarende bevist aktiv utvelgelse av positive premisser for mor, for å ”konkludere” som<br />
hun gjør! Da blir det selvfølgelig ikke noen faglig konklusjon, den <strong>sakkyndig</strong>e fastslår<br />
bare udokumenterte påstander fra mor!<br />
11
Det bildet den <strong>sakkyndig</strong>e tegner av far bygger ikke på tilfeldigheter, men på en bevist<br />
forutinntatt hypotese om at barna skal til mor. For å få til dette må:<br />
- objektive beskrivelser fra MMPI tester forfalskes,<br />
- kritisk datamateriale må fjernes,<br />
- all kildekritikk må utelates,<br />
- en ensidig vektlegging av mors udokumenterte påstander om far må fokuseres,<br />
- fars dokumenterte negative beskrivelser av mor må taes ut av datagrunnlaget <strong>og</strong><br />
- det må benyttes ulike metoder på partene!<br />
Et gjennomgående eksempel på det siste er at mens det påståes en rekke negative trekk<br />
ved far, bygget på mors udokumenterte påstander, blir det samme trekket aldri vurdert<br />
ved mor, noe som gjør det umulig å si noe om hvem av foreldrene som er best egnet. Far<br />
kan i prinsippet ha mange negative trekk uten at det diskvalifiserer far, fordi det ikke er<br />
gjort noen vurdering av disse trekket ved mor! En slik ensidig bevisst anklagende<br />
metode mot far beviser den <strong>sakkyndig</strong>es <strong>subjektiv</strong>e, ensidige, forutinntatte <strong>og</strong> partiske<br />
holdning til mor! At tolkningen av fars MMPI tests skåre blir omvendt av hva<br />
faglitteraturen beskriver tolkningen som, beviser at den <strong>sakkyndig</strong>e enten ikke har<br />
kunnskap om tolkning av MMPI tester, eller at hun bevisst forfalsker tolkningen slik at<br />
den passer til den forutinntatte hypotese om at mor er best omsorgsperson! Det blir som å<br />
påstå at terrenget er feil, når det er avvik mellom terrenget <strong>og</strong> kartet! Dette er triksing<br />
med datagrunnlaget! Den <strong>sakkyndig</strong>e bidrar gjennom sin partiske deltagelse å heve<br />
konfliktnivået i saken betraktelig <strong>og</strong> med det påføre barna problemer, det er ikke til<br />
barnas beste !<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e rapport er et bevis på en faglig svindel,<br />
der hensikten ikke er å bistå retten, men er å forlede retten!<br />
Da blir det ikke en faglig rapport,<br />
men et <strong>subjektiv</strong>t partsinnlegg for mor!<br />
12
Sammendrag<br />
Vurderingen dokumenterer en rekke meget alvorlige feil ved den <strong>sakkyndig</strong>es faglige<br />
virke <strong>og</strong> metode :<br />
1. Ulike metoder<br />
- en gitt adferd ”A”, problematiseres ensidig hos far, men aldri hos<br />
mor. Dermed er det umulig å vite om mors adferd ”A”, er bedre enn<br />
fars adferd ”A”! Kategorisk fastslåes det bare at fordi far påståes ha<br />
en adferd ”A”, så ekskluderes far!<br />
- fars dokumenterte beskrivelser av mor taes ut , mens mors<br />
udokumenterte påstander om far brukes i kritikk av far.<br />
- den fundamentale attribusjonsfeil begåes mot far, men ikke mot<br />
mor. Fars påståtte (udokumentert) negative adferd årsaksforklares i<br />
far, mens mors dokumenterte avvikende adferd, årsaksforklares i<br />
omgivelsene <strong>og</strong> da i første rekke far! Far har ansvaret for sin adferd,<br />
mors adferd skyldes omgivelsene!<br />
- far vurderes ut i fra mors udokumenterte påstander, mens mor<br />
vurderes ut i fra hva den <strong>sakkyndig</strong>e ”observerer” (mors påstander)!<br />
- i vurderingen av mor utelates en belastende fortid, ved at man må<br />
”tenke fremmover”, mens ved vurderingen av far brukes mors<br />
udokumenterte påstander om far, i fortiden, mot far!<br />
- alvorlige trekk ved barna blir utelatt om de faller tilbake på mor,<br />
men brukt om de faller tilbake på far!<br />
- fars dokumenterte beskrivelser av mors avvikende adferd avvises,<br />
mens mors udokumenterte påstander etter at far tar ut skilsmisse<br />
legges til grunn som fakta!<br />
- negativ adferd blir ensidig problematisert om den kan tilskrives far,<br />
mens den samme adferd hos mor ikke problematiseres.<br />
- Mens det for mors vedkommende i praksis ikke finnes noen<br />
vurderinger, gjengies det betydelige vurderinger etter observasjoner<br />
hos far!<br />
- mens far kritiseres for at han tilsynelatende ikke ser at det kan være<br />
”mange årsaker” til mors avvikende adferd, er det ved<br />
beskrivelsene av mors problemadferd konsekvent en årsak,<br />
nemlig ”far”!<br />
- mors påstander om far etter at far tar ut skilsmisse problematiseres<br />
ikke noe sted, mens fars dokumenterte beskrivelser av mor stadig<br />
problematiseres!<br />
- mor fraskrives ansvar, mens far ansvarliggjøres hele tiden!<br />
13
2. Ensidig <strong>og</strong> forutinntatt<br />
- Komparenter bringes inn på mors side, men utelates på fars side.<br />
- En forutinntatt hypotese om mors fortreffelighet søkes underbygget<br />
<strong>og</strong> alt som strider mot den utelates eller problematiseres!<br />
- Far tillegges ensidig ansvar ved at det ensidig rettes kritikk mot fars<br />
reaksjon på mors dokumenterte provokasjoner.<br />
- Kritikken av far bygger ukritisk på mors udokumenterte påstander<br />
om far.<br />
- dokumentert kritikk av mor utelates, bortforklares <strong>og</strong> fjernes.<br />
- beskrivelser av barna bygger utelukkende på mors udokumenterte<br />
påstander etter at far tar ut skilsmisse.<br />
- mors komparenter (lege, psykiater, mormor, mm) gjengir ukritisk<br />
mors udokumenterte påstander <strong>og</strong> tillegger dem dermed ”faglig”<br />
verdi!<br />
- mor favoriseres ensidig fordi hun kan ”fungere” med et batteri piller<br />
<strong>og</strong> et stort ”nettverk”.<br />
- far klandres ensidig for å reagere på mors provokasjoner, uten at<br />
mors provokasjon blir problematisert! Dette helt i den kliniske tankegangs<br />
virkelighet.<br />
- observasjon av barna hos far sykeliggjøres , mens de hos mor<br />
årsaksforklares med problemer relatert til far!<br />
- den <strong>sakkyndig</strong>e kritiserer far for hans livssyn i relasjon til barna <strong>og</strong><br />
fremviser en manglende respekt for fars verdivalg vedrørende barna.<br />
- mors udokumenterte påstander om far mangler gjennomgående<br />
eksempler <strong>og</strong> blir aldri validert.<br />
- det er en gjennomgående ensidig problematisering av far, <strong>og</strong> en<br />
ansvarsfraskrivelse av mors adferd.<br />
- når mor påstår far er psykopat får hun forståelse, <strong>og</strong> viser ”innsikt”,<br />
når far dokumenterer mors narsissistiske personlighet viser han<br />
”manglende evne til innlevelse”!<br />
- fars dokumenterte kritikk av mor er ”sjikane”, mens mors<br />
udokumenterte kritikk av far får aksept av den <strong>sakkyndig</strong>e.<br />
14
3. Faglig svikt<br />
- MMPI skåren forfalskes <strong>og</strong> fremstilles som motsatt av tolkninger i<br />
faglitteraturen.<br />
- bruk av ulike metoder på partene umulig gjør sammenligning av<br />
omsorgsevne, allikevel blir det ”konkludert”!<br />
- barnas tilknytningskvalitet blir aldri vurdert eller sett opp imot avhengighet.<br />
- observasjoner blandes med vurderinger.<br />
- ingen premisser er validert eller utsatt for elementær kildekritikk<br />
men blir allikevel lagt til grunn som fakta!<br />
- vurderinger bygger i stor grad på den <strong>sakkyndig</strong>es ”synsinger”,<br />
”følelser”, ”opplevelser”, ”antagelser” <strong>og</strong> ”..Den <strong>sakkyndig</strong>e får<br />
inntrykk av...”- beskrivelser. Dette er ikke faglige objektive størrelser<br />
men <strong>subjektiv</strong>e preferanser.<br />
- få ”observasjoner” relateres opp mot faglig empiri, <strong>og</strong> der det skjer<br />
(MMPI-skåre) er de motsatt av faglitteraturen!<br />
- mors omfattende projeksjon av egne negative trekk over på far<br />
blir aldri vurdert.<br />
- den <strong>sakkyndig</strong>e blander en klinisk vurdering med en <strong>sakkyndig</strong><br />
vurdering i strid med faglitteraturen.<br />
- far sykeliggjøres fordi han ikke behøver et stort nettverk <strong>og</strong> medisin<br />
for å fungere, mens mor berømmes for å bruke sitt nettverk <strong>og</strong> sin<br />
avhengighet av medisiner! Det sykelig blir normalisert, <strong>og</strong> det<br />
normale blir sykeliggjort<br />
- fars rett til å forsvare seg mot mors udokumenterte påstander<br />
sykeliggjøres, mens mors udokumenterte påstander kategorisk legges<br />
til grunn som sannheter uten noen kildekritikk!<br />
- viktige beskrivelser blir systematisk unndratt <strong>og</strong> feiltolket i strid med<br />
vitenskalig empiri.<br />
- empirisk kunnskap om angst <strong>og</strong> depresjonsproblematikken til mor<br />
blir aldri vurdert opp mot barnets beste!<br />
- det gjøres vurderinger det ikke finnes støtte for i de beskrevne<br />
observasjoner.<br />
- krenkelser av barna blir oversett <strong>og</strong> bortforklart, mens de voksnes<br />
”følelser” blir fokus!<br />
- den <strong>sakkyndig</strong>es ”vurderinger” bygger utstrakt på <strong>subjektiv</strong>e,<br />
udokumenterte påstander <strong>og</strong> blir umulig å etterprøve, noe som er et<br />
krav til en faglig rapport!<br />
- alvorlige trekk ved mor (splitting, projeksjon, kontroll, løgner,<br />
ansvarsfraskrivelse, depresjon, angst, falskt selv) blir aldri<br />
problematisert.<br />
- Prinsipper for Nordiske psykol<strong>og</strong>er brytes i et tempo det er vanskelig å<br />
forholde seg til.<br />
15
Vurdering av rapport<br />
VURDERING AV RAPPORT<br />
Analyse er skrevet med blått, rapporten er gjengitt i sort!<br />
Gjengivelser av rapporten i analysedeeln gjøres i kursiv,<br />
<strong>og</strong> privatpersoner er i hovedsak anonymisert.<br />
1. OPPNEVNING AV MANDAT<br />
I denne saken ble jeg først kontaktet telefonisk den 18.02.02 av dommer ved Bergen<br />
Tingsrett, Ove Kjell Hole med forespørsel om å utrede saken, men I første omgang ikke<br />
avgi skriftlig erklæring. Det var foreslått at man fra rettens side ville forsøke å få til en<br />
mekling mellom partene med den <strong>sakkyndig</strong>e til stede. Dette var bakgrunnen for<br />
oppnevningsbrevet fra dommer Hole av 20.02.02, der det ennå ikke er utformet noe<br />
mandat, men der Hole ber meg om å gå i gang med å undersøke saken så snart som<br />
mulig. I et nytt oppnevningsbrev datert 4.3. drøfter dommer Hole betenkeligheter med et<br />
forsøk på meglingsløsning, dersom jeg skal fortsette som <strong>sakkyndig</strong> om meklingen ikke<br />
fører frem. Partene vil lett kunne oppfatte meg som ikke nøytral når jeg allerede hadde<br />
tilkjennegitt mitt syn.<br />
Mandatet er utformet uten at far har fått komme med innspill. Ingen av punktene tar opp<br />
denne sakens dypere problematikk. Det er et standardisert oppsett.<br />
Far har heller ikke fått komme med innspill til valget av <strong>sakkyndig</strong> i saken. Det er grunn<br />
til å anta at mors advokat var den som la føringer for hvilken <strong>sakkyndig</strong> som skulle inn i<br />
saken! Mors advokat har benyttet denne <strong>sakkyndig</strong>e både før <strong>og</strong> senere!<br />
2. FORTOLKNINGEN AV MANDATET<br />
Mandatet I seg selv er klart, <strong>og</strong> krever etter min mening ikke videre utdypning.<br />
Det foreligger ingen begrepsdefinisjoner på mandatets spørsmål. Metoder er ikke<br />
spesifisert.<br />
3. DISPOSISJON<br />
16
Den <strong>sakkyndig</strong>e vil innledningsvis beskrive den aktuelle situasjonen <strong>og</strong> sakens bakgrunn.<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>es egne undersøkelser I forhold til foreldrene <strong>og</strong> barna består av<br />
omfattende samtaler med hver av foreldrene der <strong>og</strong>så deres respektive forståelse av<br />
forhistorien med hverandre <strong>og</strong> barna blir grundig vektlagt. Videre blir det fokusert på<br />
foreldrenes individuelle livshistorier <strong>og</strong> nåværende fungering. Hvordan oppfatter de seg<br />
selv som omsorgspersoner i dag, <strong>og</strong> hva er barnas behov? Som supplement til intervjuer<br />
<strong>og</strong> observasjoner av foreldrene er det foretatt en personlighetstest av begge (MMPI).<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e har snakket med mors samboer <strong>og</strong> fars kone. Det er <strong>og</strong>så foretatt<br />
observasjoner av samspillet mellom foreldre <strong>og</strong> barn I hjemmet hos mor <strong>og</strong> hjemmet hos<br />
far. Høsten 2001 kom det fram bekymring om det eldste barnet sin fungering på skolen<br />
fra hennes klassestyrer, <strong>og</strong> hvorvidt hun burde undersøkes nærmere av PPT var en aktuell<br />
problemstilling. På dette grunnlaget har jeg hatt en samtale med det eldste barnets lærer.<br />
For å få et bilde av det yngste barnets sin fungering I barnehagen har jeg hatt samtale<br />
med avdelingsleder I Norheimsund barnehage. Mor sin psykiske helse har vært sterkt<br />
fokusert fra far sin side. For bedre å kunne danne meg et bilde av I hvilken grad hennes<br />
depressive plager har influert <strong>og</strong> /eller influerer på hennes omsorgsevne, har jeg hatt<br />
samtaler med hennes primærlege <strong>og</strong> med psykiater som behandlet henne I en periode I<br />
forbindelse med separasjonen fra far. Den <strong>sakkyndig</strong>e har ikke snakket med andre<br />
familiemedlemmer, men har mottatt et fyldig brev fra mors mor, NN, der hun redegjør<br />
for sitt syn på saken, historisk <strong>og</strong> I nåtidsperspektiv. Hovedinnholdet I dette brevet vil bli<br />
kort referert.<br />
Med utgangspunkt I en tydeliggjøring av de to barnas tilknytning <strong>og</strong> omsorgsbehov <strong>og</strong> en<br />
vurdering av foreldrenes omsorgskompetanse vil jeg besvare spørsmålet om hvem av<br />
foreldrene som bør ha den daglige omsorgen for barna.<br />
Det påståes foreligge omfattende samtaler med partene, mens det dreier seg om noen få<br />
timer.<br />
Det påståes at foreldrenes respektive forståelser blir grundig vektlagt, men fars forståelse<br />
<strong>og</strong> dokumenter er utelatt <strong>og</strong> fjernet i vurderingene, mens mors udokumenterte påstander<br />
gjennomgående i vurderingene er lagt til grunn (fastslått)!<br />
Det påståes at partenes forhistorie blir grundig vektlagt, men fars beskrivelser av denne er<br />
fullstendig utelatt!<br />
Det påståes at foreldrenes nåværende fungering blir fokusert, mens mors avvikende<br />
fungering er utelatt <strong>og</strong> mors udokumenterte påstander om far er lagt til grunn som<br />
sannhet til tross for at mors egne dokumenter i hovedsak viser at de er usanne!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e påstår ”forhistorien..... ble grundig vektlagt” , mens fars beskrivelser av<br />
forhistorien om mor er hovedsaklig utelatt, i likhet med en rekke alvorlige beskrivelser<br />
det mor bla. måtte fjernes med politi, <strong>og</strong> det som beskrives fra far blir bortforklart. Det<br />
som vektlegges fra fortiden er ensidig mors udokumenterte beskrivelser, mens når far gir<br />
detaljerte dokumenterte beskrivelser fra fortiden mener den <strong>sakkyndig</strong>e man må se<br />
”fremmover” <strong>og</strong> ”glemme” fortiden.<br />
17
Alvorlig blir det når ”konklusjoner” så begrunnes med mors påstander i fortiden uten at<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e foretar noen kildekritisk vurdering av disse eller noen validering!<br />
Fortiden blir brukt når den kan si noe positivt om mor <strong>og</strong> negativt om far, men<br />
utelates når den er negativ for mor <strong>og</strong> positiv for far. Dette er en selektiv<br />
premissutvelgelse som overhodet ikke er faglig holdbart!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e påstår hun fokuserer på ”nåværende fungering”, men fars beskrivelser av<br />
mors nåværende fungering er utelatt eller bortforklart med den fundamentale<br />
attribusjonsfeil. Derimot blir ”nåværende fungering” beskrevet når den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
beskriver fars frustrasjoner over mors utallig beskrevne provokasjoner! Når far<br />
beskrives negativt årsaksforklares det i fars personlighet, mens når mor beskrives<br />
negativt skyldes det omgivelsenes negative påvirkning! Det er en alvorlig metodefeil.<br />
Mens far har skyld i sine negative trekk, blir mors negative trekk situasjonsforklart <strong>og</strong><br />
gjerne med årsak i far!<br />
Leder i Norsk Psykiatrisk Forening, Jan Olav Johannesen, uttaler til klassekampen<br />
2.1.2008 at : “….skulle en granske den ene parten i en tilspisset personkonflikt, skulle<br />
det i en nøytral saksutredning vært benyttet samme metode om begge hovedparter”!<br />
Med unntak av fars kone er alle komparenter den <strong>sakkyndig</strong>e intervjuer fra mors nettverk<br />
eller kontaktflate. Mors lege, psykiater, samboer, det yngste barnets barnehagestyrer, det<br />
eldste barnets lærer <strong>og</strong> mormor er ikke objektive <strong>og</strong> uttaler seg selvfølgelig ikke negativt<br />
om mor som de alle må forholde seg til! Både politi <strong>og</strong> tidligere psykiatere mor har brukt<br />
er utelatt! Like lite som fars kone kan være objektiv om far! Det er 7 komparenter som<br />
beskriver mor <strong>og</strong> 2, fars kone <strong>og</strong> det eldste barnets lærer, som kort beskriver far! Det gir<br />
en opplagt skjevdeling av innformasjonstilgangen som gir ubalanse i beskrivelsene av<br />
partene, en klar metodefeil. Alvorlig er det <strong>og</strong>så at mors komparenter bare i liten grad gir<br />
noen informasjon om barnas situasjon, men derimot betydelig innformasjon om mors<br />
fortreffelighet!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e påstår å tydeliggjøre tilknytning, omsorgsbehov <strong>og</strong> omsorgskompetanse,<br />
men vurderer ikke noe sted tilknytningskvalitet eller omsorgskvalitet! Forutsetninger<br />
stemmer således ikke med faktiske vurderinger, en klar metodefeil.<br />
4. DATAGRUNNLAG<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>es drøfting <strong>og</strong> tilråding I henhold til mandatet er basert på følgende<br />
datakilder:<br />
11.03.02 Samtale med mor på mitt kontor (2 timer).<br />
13.03.02 Samtale med far på mitt kontor (2timer).<br />
19.03.02 Samtale med far på mitt kontor (2 timer).<br />
24.03.02 Hjemmebesøk, samspillobservasjoner I mors hjem I Norheimsund (5timer).<br />
25.03.02 Telefonsamtale med mor vedr. problematisk hentesituasjon.<br />
18
01.04.02 Telefonsamtale med far vedr. for sein tilbakelevering av det yngste barnet etter<br />
samvær.<br />
01.04.02 Telefonsamtale med mors venn vedr. samme tema.<br />
02.04.02 Hjemmebesøk, samspillobservasjoner I fars hjem I Bergen (2 timer).<br />
03.04.02 Administrasjon av MMPI-test, far på mitt kontor.<br />
05.04.02 Samtale med klassestyrer for det eldste barnet, NN på mitt kontor (1,5 time)<br />
09.04.02 Samtale med overlege NN, psykiater ved Betanien distriktspsykiatriske senter<br />
(0.5 time, pr. telefon)<br />
18.04.02 Mottatt brev fra mors mor.<br />
22.04.02 Samtale med lege NN, Omnia legesenter (1/2 time, pr. telefon)<br />
22.04.02 samtale med mor på mitt kontor (2 timer)<br />
22.04.02 Administrasjon av MMPI-test, mor.<br />
27.04.02 Hjemmebesøk, samspillobservasjoner I fars hjem (21/2 time)<br />
29.04.02 samtale med avd.leder I Norheimsund barnehage (
5. BAKGRUNN FOR SAKEN<br />
5.1 Daglig omsorg <strong>og</strong> samvær - Historikk<br />
Foreldrene mor f. xx <strong>og</strong> far f. yy traff hverandre via en kontaktannonse. De ble samboere<br />
samme år <strong>og</strong> giftet seg I juni 1996. De ble separert I juni 1999 <strong>og</strong> skilt året etter. Barna<br />
eldste barnet f. xx <strong>og</strong> yngste barnet f. yy har hatt forskjellige omsorgsituasjoner etter<br />
samlivsbruddet, I det, det eldste barnet har bodd fast hos far mens det yngste barnet har<br />
bodd fast hos mor. Det ble ifølge far inngått skriftlig avtale mellom partene den 07.05.99<br />
der det fremgår at barna skal bo fast hos mor ”inntill videre” men der far har ”ubegrenset<br />
samværsrett til begge barna”. I en ny privat avtale, inngått 27.05.99 heter det at det eldste<br />
barnetv skal bo hos far mens det yngste barnet skal bo hos mor. Også I denne avtalen<br />
heter det at far har ”ubegrenset samværsrett til begge barna”.<br />
Partene var ikke enige om den daglige omsorgen for det eldste barnet. Det ble forsøkt<br />
megling, men uten resultat, meglingsattest ble utstedt 31.03.00. Ny avtale mellom partene<br />
ble undertegnet den 01.04.00. Mor mente det var best at barna bodde sammen, <strong>og</strong> at det<br />
eldste barnet skulle flytte til henne. Hun stevnet far for Bergen Byrett <strong>og</strong> fikk medhold I<br />
dom av 22.11.00. hun fikk ikke medhold I sin begjæring om midlertidig avgjørelse.<br />
Heller ikke I lagmannsretten fikk hun medhold I sitt krav om midlertidig avgjørelse. Tre<br />
dager etter kjennelsen utarbeidet far en avtale vedrørende barna. Mor inngikk forlik <strong>og</strong><br />
gikk med på avtalen. Det er den som gjelder pr I dag.<br />
I avtalen mellom foreldrene har det ligget til grunn intensjoner om en ganske utstrakt<br />
samværordning begge veier <strong>og</strong> at barna skal ha mest mulig tid hos hver av foreldrene<br />
sammen med hverandre. Når det gjelder foreldrenes syn på hvordan samværordningen<br />
har vært <strong>og</strong> blitt praktisert, er det ulikt. Den <strong>sakkyndig</strong>e har I løpet av prosessen opplevd<br />
gjentatt fokusering fra begge sider på at den andre bryter, forandrer på, saboterer eller på<br />
annen måte ikke overholder gjeldende avtale, med andre ord er konfliktnivået mellom<br />
foreldrene meget høyt.<br />
Faktisk hevder mor at hun har hatt det eldste barnet langt mer enn forutsatt I avtalen,<br />
mens far på sin side ikke har hatt det yngste barnet like mye som avtalen. Far mener på<br />
sin side at mor I for stor utstrekning har delt barna under samvær, fordi hun ikke har<br />
maktet å ha omsorgen for begge samtidig. Det synes ikke som om det er innarbeidet faste<br />
rutiner for henting <strong>og</strong> bringing av barna, verken med hensyn til dager <strong>og</strong> klokkeslett eller<br />
til sted for hente/bringing eller transportmåte. Og begge foreldrene beskylder hverandre<br />
for å være uvillig til å planlegge <strong>og</strong> umulige å samarbeide med. Det siste avspeiler seg for<br />
eksempel gjennom at foreldrene per idag bare kommuniserer via sine advokater. Ut over<br />
dette, som er et generelt utgangspunkt, velger den <strong>sakkyndig</strong>e å overlate til advokatene å<br />
diskutere detaljene I den eksisterende praktiseringen av samværordningen for retten.<br />
Det påståes at ”partene ikke var enige om omsorgen for det eldste barnet”, mens det<br />
gjaldt begge barna! Det er mors påstander som her tillegges situasjonen. Dette<br />
underbygger at den <strong>sakkyndig</strong>e ensidig tillegger mors syn i sin oppfattelse av sakens<br />
fakta, hvilket ikke er korrekt!<br />
20
Den <strong>sakkyndig</strong>es bruk av ”gåseøyne” i sin beskrivelse av hovedsakelig fars utsagn<br />
bærer ensidig preg av å gi et negativt bilde av far. Ingen steder benyttes denne språklige<br />
”latterliggjøring” <strong>og</strong> mistenkeliggjøring rundt mors beskrivelser eller påstander.<br />
Beskrivelser av partenes avtaler blir løsrevet fra den rådende situasjon avtalene ble<br />
inngått i. Bevist beskrives i gåseøyne bruddstykker av en avtale, mens situasjonen<br />
avtalen gjaldt i utelates.<br />
Interessant er det at den <strong>sakkyndig</strong>e beviser at mor snakker usant, for den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
viser til avtaler mor i prosesskriv påstår partene ikke hadde, selv om retten i 2000, som<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e, <strong>og</strong>så bekrefter avtalenes eksistens. Mor påstår i stevning i 2000:<br />
”Partene hadde ikke noen skriftlig avtale vedrørende fellesbarna, mor hadde omsorgen<br />
for det yngste barnet, <strong>og</strong> det eldste barnet bodde i perioder mest hos sin far.”<br />
Faktisk refererer den <strong>sakkyndig</strong>e nettopp fra disse avtaler. ”I avtalen mellom foreldrene<br />
har det ligget til grunn intensjoner om en ganske utstrakt samværordning begge veier <strong>og</strong><br />
at barna skal ha mest mulig tid hos hver av foreldrene sammen med hverandre”. Videre<br />
skriver den <strong>sakkyndig</strong>e at :<br />
” ... det eldste barnet har bodd fast hos far mens det yngste har bodd fast hos mor”. Noe<br />
som igjen strider mor mors påstander, for hun påstår det eldste barnet var like mye hos<br />
mor som hos far, om ikke mer hos mor!!!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e reagerer ikke på mors usanne fremstilling av saken. Det påståes videre at<br />
”partene” ikke var enige, mens dokumentasjonen viser at det var mor som hele tiden<br />
krevde forandring, mens far holdt seg til avtalen. Fremstillingen bygger slik vi ser den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e ordlegger seg, utelukkende på mors virkelighetsforståelse! Det er<br />
gjennomgående for rapporten!<br />
Likeledes er det opplagt galt når den <strong>sakkyndig</strong>e påstår at mekling 31.3.2000 var<br />
uten resultat, for resultatet var avtalen av 1.4.2000, dagen etter, noe den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
selv beskriver. Mor derimot påstår at det ikke var noen avtaler <strong>og</strong> av det kan den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e antatt at mekling ikke førte frem! Også retten i 2000 legger til grunn at<br />
avtalen var et resultat av meklingen! Dette underbygger den <strong>sakkyndig</strong>es manglende<br />
forståelse <strong>og</strong> innsikt i saken.<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e refererer ensidig til hva mor påstår uten å se om det er til barnas beste!<br />
Det er således ikke vurdert om det for barna var grunnlag for mors rettssaker!<br />
Problemene rundt mors stadige bytting av samværtidspunkter 2001/2002 blir heller ikke<br />
vurdert selv om det er beskrevet som problem for barna.<br />
Det eneste den <strong>sakkyndig</strong>e synes vurdere er fars reaksjon på mors provokasjoner.<br />
Far kritiseres i realiteten for å stanse mors omfattende byttinger av samvær, noe mor<br />
påstår er både avtalebrudd <strong>og</strong> hindring av samvær! Far kritiseres så for å skape<br />
uoversiktlighet i barnas samvær, mens det i realiteten er mor som destabiliserer <strong>og</strong> far<br />
som stabiliserer. Igjen må den <strong>sakkyndig</strong>es forståelse bygge ensidig på mors<br />
virkelighetsoppfatning!<br />
21
Den <strong>sakkyndig</strong>e unnlater å vurdere hvordan partene bidrar i konflikten. Det er<br />
forutinntatt <strong>og</strong> generalisert å legge til grunn at begge bidrar likt uten å undersøke dette!<br />
Påfallende blir det når mors påståtte avtalebrudd er at hun får se Det eldste barnet mer<br />
enn avtalen tilsier <strong>og</strong> at Det yngste barnet ikke får se far så mye som avtalen tilsier. Det<br />
er en ganske rigid adferd, når mor går til sak nettopp fordi hun vil se barna mer! De<br />
påståtte avtalebrudd favoriserer mor, uten at den <strong>sakkyndig</strong>e vurderer dette som en del av<br />
”konflikten”!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e gjengir <strong>og</strong> legger til grunn det mor ”..hevder..” uten å validere disse<br />
påstander. Heller ikke hva far ”..mener..” blir validert. Videre benyttes det beskrivelser<br />
som ”Det synes som om...” mens det, det synses om, faktisk er detaljregulert i avtaler!<br />
At hva noen ”hevder”, ”mener” eller ”synser” ikke har noe i en faglig setting å gjøre<br />
reduserer den rapportens faglige verdi om dette ikke samtidig blir validert! Det skjer<br />
ingen kildekritisk vurdering noe sted!<br />
Videre påstår den <strong>sakkyndig</strong>e at ” ..begge foreldrene beskylder hverandre for å være<br />
uvillig til å planlegge <strong>og</strong> umulige å samarbeide med” <strong>og</strong> begrunner dette med at ”..<br />
foreldrene per i dag bare kommuniserer via sine advokater”! Ikke noe sted gjøres det<br />
noen vurderinger av at mor ensidig nekter å snakke med far, mens far gjentatte<br />
ganger innbyr til samtale! Dette beskriver den <strong>sakkyndig</strong>e som ”..et generelt<br />
utgangspunkt”! I realiteten tillegges far mors passive aggresjon!<br />
Dette underbygger en forutinntatt holdning i saken. Deretter unnlater den <strong>sakkyndig</strong>e å<br />
validere samværordningen ved å ”... overlate til advokatene å diskutere detaljene I den<br />
eksisterende praktiseringen av samværordningen”! Den <strong>sakkyndig</strong>e legger til grunn <strong>og</strong><br />
generaliserer at denne saken er lik ”alle andre saker” <strong>og</strong> overlater beskrivelsene av<br />
ulikhetene til ”...advokatene”! Dermed fraskriver hun seg ansvaret for å begrunne sin<br />
egen forståelse eller ”synsing” av problematikken i denne aktuelle saken!<br />
Dette er ikke en faglig forankret, men underbygger en forutinntatt, generalisert<br />
vurdering løsrevet fra enhver etterprøvbarhet! Det gjøres ikke noen faglig vurdering<br />
av de beskrivelser som gies. Den <strong>sakkyndig</strong>e unnlater bevist å diskutere detaljene <strong>og</strong><br />
dermed premissene for sin ”forståelse” av saken. Mors oppfattelse av virkeligheten<br />
legges uten noen kildekritisk gjennomgang til grunn som sant!<br />
Allerede i den <strong>sakkyndig</strong>es ”generelle utgangspunkt” fremkommer det alvorlige faglige<br />
svikt som svekker rapportens faglige troverdighet. Det fremkommer direkte usanne<br />
vurderinger <strong>og</strong> faktiske feil blir lagt til grunn som sannhet! Det må jo gå galt!<br />
22
DEL II: DEN SAKKYNDIGES UNDERSØKELSER<br />
6. DEN SAKKYNDIGES EGNE UNDERSØKELSER I FORHOLD TIL<br />
FORELDRENE OG BARNA.<br />
Her legges det til grunn en forståelse om at det som er beskrevet over <strong>og</strong> som kalles<br />
”..det generelle utgangspunkt...” er sakens ”fakta” eller utgangspunkt slik det oppfattes<br />
av den <strong>sakkyndig</strong>e! Som vist over holder dette utgangspunkt ikke faglig eller valid<br />
standard. Det er generalisert <strong>og</strong> forutinntatt <strong>og</strong> på flere punkter direkte galt som vist over.<br />
6.1 Fra samtaler med mor<br />
Samtalene med mor fant sted på mitt kontor den 11.03, 22.04.02 <strong>og</strong> 08,05. I tillegg hadde<br />
vi samtaler under hjemmebesøk den 24.03 <strong>og</strong> 07.05.02.<br />
Fra samtale 11.03.02: Dette er det første møtet mellom mor <strong>og</strong> den <strong>sakkyndig</strong>e. I<br />
utgangspunktet stiller jeg det åpent, ber henne om å gi utrykk for sitt syn på saken. Hun<br />
forteller at den utløsende årsak til at hun gikk til søksmål nå er at det eldste barnet sin<br />
lærer I november 2001 kom <strong>og</strong> fortalte at hun var bekymret for det eldste barnet, at det<br />
eldste barnet var blitt mer innesluttet <strong>og</strong> vanskelig å få kontakt med, <strong>og</strong> lærer lurte på om<br />
de skulle kontakte PPT. Mor beskriver det eldste barnet som I utgangspunktet et<br />
beskjedent barn av natur, uten at læreren har oppfattet dette som et problem<br />
tidligere. Nå gav imidlertid læreren utrykk for at hun var vanskelig å komme I<br />
kontakt med, at hun trakk seg tilbake <strong>og</strong> var ”fjern”. Mor mener at en mulig forklaring<br />
på dette kan være at far giftet seg på nytt I Thailand I juni 2000, <strong>og</strong> at hans kones to<br />
thailandske barn kom til Norge høsten 2001. Mor tror at dette har vært en stor utfordring<br />
for det eldste barnet å plutselig få to ”søsken” fra et annet land, som ikke snakker norsk.<br />
Hun har vært vant til å være aleine hos far.<br />
Mor gir utrykk for at hun I hele prosessen etter at hun flyttet ut I forbindelse med<br />
separasjonen I 1999 har hatt dårlig samvittighet ovenfor det eldste barnet, at hun har<br />
sviktet henne, <strong>og</strong> I alt for stor grad har latt seg styre av en sterk <strong>og</strong> dominerende mann<br />
som har hatt en enorm makt over henne. I følge mor har han tidlig I forholdet fortalt<br />
henne at hun ikke må tro at hun automatisk vil få omsorgen for barna dersom forholdet<br />
tar slutt. Hun forteller at hun var meget nedkjørt sommeren 1999. Hun hadde nettopp født<br />
det yngste barnet (ved keisersnitt) <strong>og</strong> hun opplevde at ektefellen var utro. Selv om han<br />
alltid hardnakket har benektet dette mener hun bestemt at han traff sin nåværende kone<br />
allerede da hun lå på klinikken I mars 1999. Hun følte seg svært avvist av mannen på<br />
den tiden.<br />
Mors psykiske helse: Mor forteller spontant at hun har hatt en vanskelig barndom preget<br />
av at far utviklet et problematisk forhold til alkohol <strong>og</strong> at mor hadde liten tid til<br />
henne fordi hun arbeidet mye. Hun betegner seg selv som et ”utrygt barn” <strong>og</strong> er redd<br />
for at det eldste barnet skal få det på samme måten, hun er redd for å gjøre de samme<br />
feilene som ble gjort mot henne. Hun forteller at hun gikk i terapi til psykiater<br />
23
Wimpelmann tidlig på 90-tallet med utgangspunkt i at hun ville arbeide med vanskelige<br />
barndomsopplevelser. Hun mente hun gikk dit 1-2 ganger i uken I ca. 1/2 år. Hun fikk<br />
<strong>og</strong>så medisiner mot depresjon i denne perioden. Hun sluttet da hun ble gravid (med<br />
barn med ryggmargsbrokk). I etterkant av separasjonen I 1999 gikk hun til psykiater<br />
Psykiater på Betanien DPS I 2000/2001. Hun bruker fortsatt seroxat. Men hun opplever<br />
det som trist at far stempler henne som ”gal” i år 2002. Hun har alltid vært åpen om<br />
sine problemer, <strong>og</strong> mener dette har blitt brukt mot henne. Opplever at far har psyket<br />
henne ned med uttalelser som ”du er gal, du greier ikke noe, greier aldri å begynne i jobb<br />
igjen”.<br />
Hun forteller spontant at hun <strong>og</strong> samboeren har kontakt med familierådgivningskontoret<br />
(Bjørgvin). En av de viktigste grunnene til at hun tok kontakt der var ønske om råd <strong>og</strong><br />
veiledning i forhold til det eldste barnet. Hun har vært svært I tvil om hva hun skulle si til<br />
det eldste barnet. Skulle de f.eks. innformere henne om den pågående saken? De er ut<br />
fra situasjonen blitt rådet til å gjøre dette, i følge mor. Det eldste barnet har <strong>og</strong>så vært<br />
grenseutprøvende i den senere tid, <strong>og</strong> mor har søkt råd om hvordan de skal takle dette.<br />
Mor sier hun fremdeles bebreider seg selv for at hun ikke var sterk nok til å ta med seg<br />
det eldste barnet da partene ble separert. Den <strong>sakkyndig</strong>e problematiserer det faktum at<br />
hun fikk medhold i Bergen Byrett høsten 2000 i at begge barna skulle bo hos henne, <strong>og</strong><br />
lurer på l<strong>og</strong>ikken i at hun da inngikk avtale med far i januar 2001, <strong>og</strong> at saken ble<br />
forlikt sommeren 2001. Hennes forklaring på dette er at far sa han kom til å anke<br />
saken, <strong>og</strong> at hun ikke hadde en sjanse i lagmannsretten. Samtidig fikk hun vite at<br />
ankesaken ikke kom til å komme opp før om ett år. Hun følte seg sliten <strong>og</strong> presset <strong>og</strong><br />
orket ikke tanken på at det skulle gå ett år til før saken ble avklart. Hun skrev under på<br />
avtalen mot at han skulle trekke anken, tenkte at da måtte det bli fred, tvert i mot krig <strong>og</strong><br />
ufred i 2.5 år, i følge mor.<br />
Fra samtale 22.04.02: Mors beskrivelse av det eldste barnet. Det eldste barnet er veldig<br />
leken, opptatt av lek <strong>og</strong> fantasi, rollespill, skal alltid være diverse dyr. Samtidig oppleves<br />
hun som utrygg, liker å bli klødd på ryggen, holde i hånden. Viser mer <strong>og</strong> mer at hun<br />
savner mor, gråter når hun reiser fra mor. Hun sa når hun reiste i går (etter samvær) at<br />
hun ville ha vært der en uke til. Mor var med i bilen til byen, dette satte hun tydelig pris<br />
på, sa jippi. Hun spør ofte mor hvor lenge hun skal være der, virker ikke som hun har styr<br />
på dette, <strong>og</strong> blir glad når mor forteller henne at hun har tid igjen. Det eldste barnet har<br />
sterk vilje, er trassig <strong>og</strong> kan være grenseutprøvende. Dette opplever mor ganske mye<br />
for tiden. Hun nevner et eksempel fra helgen der det eldste barnet var stygg mot sin<br />
kusine, men nektet å innrømme det, nektet å si unnskyld. Mor opplever at hun har blitt<br />
mer trassig/i opposisjon til mor i det siste. Dette er ikke alltid enkelt, spesielt kan det<br />
være vanskelig ta tak i negativ adferd fordi det eldste barnet er så lite hos mor. Mor vil<br />
jo helst ikke at samværene skal bli preget av kjefting <strong>og</strong> konflikter. Samtidig er mor<br />
tydelig på at hun mener det er helt nødvendig at hun står i mot presset <strong>og</strong> ikke gir etter i<br />
forhold til det eldste barnet sin grenseutprøvende adferd. Det er viktig at det eldste barnet<br />
lærer seg sosiale omgangsformer, som å si takk når hun får noe <strong>og</strong> unnskyld når hun har<br />
gått for langt. Dette er noe hun ikke lærer hos far i følge mor.<br />
24
Mor opplevde svangerskapet som vanskelig. Hun var svært engstelig for at det skulle gå<br />
galt ut fra erfaringene med senabort/fødsel av gutt med ryggmarksbrokk året før.<br />
Fødselen var dramatisk, mor fikk feber/infeksjon. Barnet ble forløst ved hjelp av tang.<br />
Det eldste barnet ble tatt fra henne <strong>og</strong> plassert på barneklinikken første døgn til<br />
observasjon. Mor opplevde dette som svært belastende. Det var <strong>og</strong>så belastende at hun<br />
ikke greide å amme barnet, hadde nederlagfølelse i forhold til dette. Det eldste barnet var<br />
4050 g ved fødselen <strong>og</strong> 53 cm lang. Etter hvert som mor fikk behandling for sin<br />
depresjon falt hun godt til ro i morsrollen, koste seg med barnet. Det eldste barnet var ”en<br />
engel” som baby, spiste <strong>og</strong> sov. De var mye ute på tur. Etter hvert som det eldste barnet<br />
vokste til brukte de mye tid på å se i bøker, pusle puslespill. Det eldste barnet gikk i<br />
musikalsk barnehage da hun var 2 år. Mor beskriver dette som en god tid, men savnet<br />
samtidig engasjement <strong>og</strong> tilstedeværelse fra mannen sin side, følte seg nokså aleine.<br />
Vurdering: Den <strong>sakkyndig</strong>e merker seg at mor forteller om det eldste barnet sine første<br />
leveår med varme <strong>og</strong> innlevelse. Hun smiler mens hun beskriver tiden hun hadde<br />
sammen med det eldste barnet.<br />
Mors beskrivelse av Det yngste barnet: Det yngste barnet var veldig rask, kvikk av natur,<br />
veldig åpen, veldig til å gå til alle, ikke redd folk, blid <strong>og</strong> fornøyd, men har begynt å bli<br />
redd i det siste, gir utrykk for at hun er redd for at mor skal gå fra henne, sier dette<br />
ofte om kvelden når hun har lagt seg, må ha forsikringer om at mor skal være der/passe<br />
henne. Har begynt å si spontant at hun ikke vil til pappa. Mor har spurt henne hvorfor,<br />
men ikke fått noe svar. Det yngste barnet snakket tidlig, har et godt språk. Har begynt å<br />
spørre etter det eldste barnet når hun ikke er der. Opplever at hun savner det eldste barnet.<br />
Hun er et følelsesmenneske, mor ser mer av seg selv i henne, må skje noe hele tiden,<br />
litt sjalu på NN (mors samboer), men tydelig glad i han <strong>og</strong>så.<br />
Svangerskapet var vanskelig. Mor følte seg avvist av far. Hun var ambivalent til<br />
graviditeten, I ettertid kan hun ikke skjønne at hun prøvde å bli gravid etter<br />
spontanabort I 1998. Forholdet til far hadde definitivt begynt å skjære seg. Hun opplevde<br />
svangerskapet som en ensom tid, <strong>og</strong>så naboene reagerte på at hun var så mye alene. Det<br />
var på denne tiden I forbindelse med hans mange Thailands turer at hun begynte å få<br />
mistanke om at han hadde en annen, bl.a. ut fra noen bilder av hans nåværende kone som<br />
han kom hjem med. Det yngste barnet ble født med planlagt keisersnitt, veide 4060 g <strong>og</strong><br />
var 53 cm lang. Hun var <strong>og</strong>så en rolig <strong>og</strong> lett baby å ha med å gjøre.<br />
Mors syn på far som omsorgsperson: Vedrørende begge barna forteller mor i denne<br />
samtalen at det alltid har vært et problem at barna er røde nedentil når de kommer<br />
fra far. Allerede I 1999/2000 opplevde hun at det eldste barnet hadde så vondt I skrittet<br />
at hun gikk med beina rett ut. En venninne av mor satte henne da på tanken om at det<br />
kunne være snakk om misbruk av barnet, men mors reaksjon var at hun ikke kunne tro<br />
at far var slik. Etter dette har tanken slått henne flere ganger, uten at hun helt har kunnet<br />
ta den på alvor, <strong>og</strong> begrunner det med at hun alltid har opplevd far som reservert <strong>og</strong><br />
redd for kroppskontakt. Hun tok likevel bekymringen opp med han ved en anledning.<br />
Det resulterte i at han ble sint. Hennes forklaring på rødheten/sårheten er manglende<br />
hygiene <strong>og</strong> stell. Det yngste barnet bruker fortsatt bleier. Mor har forsøkt å få far til å<br />
25
uke spesielle salver, men dette har han avvist <strong>og</strong> sagt at de bruker pudder i stedet. Mor<br />
stoler ikke på at far ivaretar barnas basisbehov i forhold til stell <strong>og</strong> hygiene. Hun tror<br />
heller ikke han er i stand til å bedømme deres behov i forbindelse med sykdom, <strong>og</strong><br />
refererer i den forbindelse til en episode der det yngste barnet hadde falsk krupp, <strong>og</strong> far<br />
måtte spørre mor hva han skulle gjøre. Hun mener at hverdagen hos far er preget av<br />
manglende rutiner i forhold til leggetider. Det er problemer forbundet med å få det<br />
eldste barnet til å vaske håret. Mor tror at hun får styre med dusjingen <strong>og</strong> hårvask selv når<br />
hun er hos far.<br />
Mor utrykker bekymring i forhold til at far skal ha langvarige <strong>og</strong>/eller hyppige samvær<br />
særlig med det yngste barnet. Hun mener for eksempel at 14 dagers sammenhengende<br />
samvær om sommeren er nok. Hun liker ikke at det eldste barnet blir med han til<br />
Thailand I 4 uker, synes det er for lenge. Det yngste barnet får ikke være med til<br />
Thailand, mor synes hun er for liten. Hun har ikke pass. Mor har undersøkt med<br />
passkontoret, det yngste barnet må ha mors underskrift for å få pass, noe mor ikke<br />
har tenkt å gi. Mor er blitt rådet av passkontoret til evt. å skrive et brev til dem der hun<br />
melder sin bekymring. Denne problemstillingen er <strong>og</strong>så drøftet med advokaten. Dersom<br />
mor vinner saken I tingretten mener hun at barna bør behandles forskjellig I forhold<br />
til hvor mye samvær de skal ha med far. Det eldste barnet er glad I faren <strong>og</strong> knyttet til<br />
han på en helt annen måte enn det yngste barnet <strong>og</strong> bør derfor få mer samvær, I følge<br />
mor.<br />
Generelt om barnas behov sier mor at de har behov for trygghet <strong>og</strong> forutsigbarhet <strong>og</strong><br />
at de vet hvor de skal være til enhver tid. De trenger rutiner, å lære folkeskikk <strong>og</strong><br />
sosiale ferdigheter. Hun mener at far er en person ”alle” reagerer på. Han sier ikke<br />
takk eller gratulerer med dagen eller unnskyld.<br />
Mors bakgrunnshistorie: Mor er oppvokst på Askøy som yngst av 4 søsken. Hun har en<br />
bror som er 2 år eldre, en bror som er 3 år eldre <strong>og</strong> en søster som er 6 år eldre. Alle<br />
søsknene bor på Askøy. Hun beskriver forholdet til alle som godt, men det er ikke alle<br />
hun har like mye kontakt med. Alle søsknene har stilt opp <strong>og</strong> støttet henne I forbindelse<br />
med bruddet med far. De var <strong>og</strong>så med <strong>og</strong> hjalp henne praktisk i flytteprosessen. Av alle<br />
søsknene nevner hun spesielt yngste bror, som hun har følt seg svært knyttet til I<br />
oppveksten <strong>og</strong> fortsatt har et meget godt forhold til.<br />
Hun beskriver forholdet til far (nå 74) som godt <strong>og</strong> nært da hun var liten. Mor<br />
arbeidet mye, <strong>og</strong>så om nettene (som sykepleier), da var det far som tok seg av henne. På<br />
ett eller annet tidspunkt begynte far å drikke, hun tror dette har sammenheng med<br />
problemer I forbindelse med jobben som forskalingssnekker. Hun husket at hun <strong>og</strong><br />
broren lette etter tomflasker, at far ble sint/hissig/høyrøstet av å drikke, <strong>og</strong> at det var<br />
vanskelig å ta med seg venner hjem I denne tiden. Hun beskriver forholdet til far som<br />
ambivalent I dag; det var et før <strong>og</strong> etter den dagen hun oppdaget det med alkoholen. Men<br />
I dag har ikke far problemer med alkohol, <strong>og</strong> forholdet har normalisert seg. Hun har<br />
opplevelse av at far er opptatt av hvordan det går med henne, <strong>og</strong> at han vil henne <strong>og</strong><br />
barna vel. Hun opplever mye hjelp <strong>og</strong> støtte av eldste søster <strong>og</strong> hennes kjæreste I sin<br />
26
egen tenåringstid. Hun opplevde seg selv som ansvarlig for far, var hjemme <strong>og</strong> tok<br />
seg av han, følte ansvar for familien, selv om hun var yngst.<br />
Forholdet til mor (nå 70) beskrives som godt, men svært tett. Hun kan snakke med<br />
mor om alt, men noen ganger føler hun at hun ikke kan si meningen sin fordi<br />
forholdet er så tett. Hun beskriver mor som en reflektert person. Mor har aldri vært<br />
begeistret for hennes valg av ektefelle, men samtidig har hun latt henne styre dette selv.<br />
Hun har kritisert far men kan <strong>og</strong>så støtte han <strong>og</strong> gir ikke alltid datteren ubetinget støtte.<br />
Mor gikk barneskole, ungdomskole <strong>og</strong> videregående skole på Askøy. Hun var flink I de<br />
fleste fag, <strong>og</strong> flittig med leksene. Jobbet 1 1/2 år på en fabrikk etter gymnaset, fordi hun<br />
var I tvil om hva hun skulle bli. Beskriver dette som en fin tid. Tok sykepleien I perioden<br />
1989 til 19992. hun fikk gode karakterer <strong>og</strong> god praksisevaluering. Hun hadde noen<br />
kjærester. Traff far I 1991. Opplevde at problemene begynte da. Far hadde lite å gjøre,<br />
dårlige tider for firmaet, lite penger. Hun var nyutdannet, ville helst ha jobbet på<br />
lungeavdelingen, men fikk jobb på en avdeling på Psykiatrisk klinikk der det var svært<br />
store personellkonflikter/ledelseskonflikter. Opplevde at hun ikke passet der I det hele.<br />
Gikk I terapi til psykiater Wimpelmann I denne tiden. Mor har tatt utdanning som<br />
legesekretær I tillegg til sykepleierutdanningen. Imidlertid er det begrenset med jobb<br />
muligheter I Norheimsund. Hun planlegger å arbeide som sykepleier I 50% stilling fra<br />
høsten av, <strong>og</strong> det blir innstilt på 50% uførpensjon, jfr. psykiater NN.<br />
Mor ble gravid <strong>og</strong> fødte barnet med ryggmarksbrokk I 1993, noe som var svært<br />
traumatisk. Hun opplevde lite støtte fra far, han viste lite følelser i denne<br />
forbindelsen. Hun vurderte stadig om hun skulle gå i fra far, men på ett eller annet<br />
vis var hun svært avhengig av ham. I tillegg hadde hun en sterk moralkodeks som<br />
gikk ut på at hun ikke måtte svikte han. Hun støttet han I forhold til økonomi <strong>og</strong> orket<br />
ikke at han skulle sitte der igjen alene. Senere ble det et argument for å bli i forholdet<br />
at de hadde fått barn sammen. Også i senere tid har hun støttet far økonomisk. Så sent<br />
som for ett år siden, hjalp hun han, på hans oppfordring, å få satt ned bidragsgjelden hans<br />
ved å skrive en uttalelse til trygdekontoret, uten at dette førte til noe positivt for hennes<br />
del. Hun får fortsatt bare minstebidrag. Hun utrykker I det hele skepsis til hans økonomi,<br />
kan ikke skjønne hvordan han greier seg økonomisk, slik hun kjenner han. Hun imøtegår<br />
hans fremstilling av at det hele tiden har vært han som har støttet henne økonomisk.<br />
Hun gir utrykk for at hun aldri har vært interessert I hat <strong>og</strong> konflikter I forhold til<br />
far <strong>og</strong> samarbeidet om barna, men at hun etter hvert ser mer <strong>og</strong> mer tydelig at hun har<br />
vært urealistisk. For eksempel forsøkte han flere ganger å få han med på<br />
meglingsmøter med advokatene før hun satte I gang denne saken, uten å få respons<br />
hos han. Hun betegner seg selv som naiv, som en som vil tro det beste I alle. I forholdet<br />
til far har hun vært grei men dum, eller dumsnill, i følge henne selv. Hun kommer igjen<br />
inn på fars disposisjoner. Forteller at han reiste til Danmark da det eldste barnet var 2<br />
dager gammel. Mor tror han var borte I en uke. Den dag i dag vet hun ikke hva han<br />
gjorde der. I svangerskapet med det yngste barnet reiste han månedlig til Thailand.<br />
Når det gjelder oppstart av butikken med thailandske varer hadde hun sagt seg interessert<br />
I å være med på dette, men hun følte det gikk altfor fort. Hun opplevde at far handlet <strong>og</strong><br />
27
handlet. Han lånte penger I hennes navn. Da de solgte den felles boligen I Fjellveien<br />
delte de overskuddet likt, <strong>og</strong> fikk 500.000 kr. hver. Mor avviser kategorisk at hun har<br />
kommet best ut av det økonomisk. Tvert I mot hevder hun at far beholdt alle de<br />
verdifulle eiendelene da hun flyttet ut, som dyr tv, Bang Olufsen stereoanlegg, dyr kunst<br />
<strong>og</strong> møbler. Riktignok fikk hun penger til å anskaffe nytt, men ikke I samme<br />
prisklasse. Hun sier <strong>og</strong>så at dette ikke var noe som betydde så mye for henne i den store<br />
sammenhengen, men hun føler at det er viktig å komme med sitt synspunkt nå fordi<br />
far hevder at hun har tjent så mye økonomisk på oppgjøret.<br />
Fra samtale 08.05.02: I denne samtalen ble ulike punkter som har kommet frem underveis<br />
i arbeidet tatt opp <strong>og</strong> drøftet med mor.<br />
Først refererer jeg til hjemmebesøket I går, at det eldste barnet var så sprudlende. Mor<br />
sier at det er typisk at det eldste barnet svinger veldig, kan ha gode dager <strong>og</strong> dårlige<br />
dager, at hun går med masse tanker <strong>og</strong> problemer som hun ikke gir utrykk for, hun<br />
sier ingenting, er helt lojal. Mor tror det må være fælt å være så lojal. Det eldste<br />
barnet har ved en anledning sakt at hvis hun skal bo hos mamma så er hun redd for<br />
pappa som må bo aleine.<br />
Jeg spør mor om det yngste barnet har sluttet med smokk. Det gjorde hun I februar, før<br />
hun begynte I barnehagen, I følge mor, <strong>og</strong> dette er sammenfallende med det de sier I<br />
barnehagen. Når jeg forteller henne det blir hun overasket over at hun fortsatt bruker<br />
smokk hos far, <strong>og</strong> synes det er rart, siden hun opplever dette som mangel på samarbeid<br />
fra hans side. Dessuten sa han, da mor tok temaet opp med han en gag etter jul, at det<br />
hadde hun sluttet med for lenge siden. Mor lurer på om hun har behov for smukk hos far<br />
fordi hun savner mor. Det yngste barnet har for øvrig fortalt mor at hun har hatt smukk<br />
hos pappa, at pappa har smukk I bilen, men mor har ikke tatt det helt på alvor. Det eldste<br />
barnet har fortalt mor at Chritica skifter bleier på det yngste barnet, I følge mor.<br />
Mor bekrefter fars utsagn om at det eldste barnet ikke tåler kjeft, men på et annet<br />
grunnlag. Når mor snakker til det eldste barnet, stikker hun fingrene I ørene,<br />
melder seg ut, vil ikke høre. Mor har arbeidet mye med dette, <strong>og</strong>så tatt det opp med NN<br />
på familierådgivningskontoret <strong>og</strong> fått råd om hvordan hun skal takle dette. Det er viktig<br />
at det eldste barnet ikke slipper unna med det hun har gjort, at hun må innrømme,<br />
gjøre opp, si unnskyld. Mor har lurt på om far møter det samme problemet, men har<br />
ikke spurt han. Hun forventer bare at han ikke vil innrømme noe, at han takler alt så<br />
bra, at der ikke er problemer. Mor gir utrykk for at dette er en generell holdning fra<br />
far sin side.<br />
Når det gjelder bekymringen for det eldste barnet fra skolen sin side i fjor høst sier<br />
mor at hun opplever at lærer har vært for tilbakeholden med å gå videre med dette,<br />
<strong>og</strong> at <strong>og</strong>så rektor har vært for tilbakeholden. Mor har erfart at lærer har snakket med<br />
far, at far sier at han skal ordne opp, <strong>og</strong> så blir det ikke gjort mer. Men mor har fått<br />
støtte fra flere hold på at det eldste barnet bør undersøkes nærmere med tanke på<br />
28
om hun trenger behandling. Bl.a. har hun fått støtte fra sin behandler på<br />
familierådgivnings-kontoret <strong>og</strong> av sin venns sin mor, som er førskolelærer. Mor<br />
opplever ikke at lærer tar parti, men at hun ikke griper nok fatt i problemene. Mor føler at<br />
lærer er redd for far <strong>og</strong> vil unngå konflikter.<br />
Når det gjelder ordningen med fri for det eldste barnet annenhver fredag så var dette<br />
noe som kom i stand etter forslag fra familierådgivningskontoret, I følge mor. Mor<br />
sin intensjon var at det eldste barnet skulle få mer ro <strong>og</strong> slippe <strong>og</strong> farte så mye frem <strong>og</strong><br />
tilbake. Grunnen til at mor ikke tok det opp med far på forhånd var at hun var<br />
sikker på å få nei fra ham. Da rektor gikk inn på ordningen var hun klar over dette, <strong>og</strong><br />
lovet mor å sjekke angående de rent juridiske sidene, siden det eldste barnet bodde fast<br />
hos far. Likevel ble ordningen omgjort umiddelbart, da far oppdaget den, <strong>og</strong> mor<br />
opplever dette som unnvikende fra skolen sin side.<br />
Mor er usikker på hva som vil skje med det eldste barnet dersom hun vinner saken. Hun<br />
er utrygg i forholdet til far sin reaksjon. Hva vil han si til det eldste barnet? Det verste<br />
som kan skje er at han tar det eldste barnet med seg, f.eks. til Thailand, <strong>og</strong> holder<br />
henne der. Likevel opplever hun at hun ikke hadde noe annet valg enn å gå til sak. Hun<br />
er sikker på at barna har det best hos henne, <strong>og</strong> refererer her til trygghet, grenser,<br />
stabilitet <strong>og</strong> sosialt nettverk. Hun sier at hun kunne ha strukket seg langt dersom hun<br />
hadde vært trygg på at barna hadde det godt hos far.<br />
Vurdering: Den <strong>sakkyndig</strong>e opplever mor som bekymret for barna sin omsorgsituasjon<br />
når hun er hos far, særlig det eldste barnet, men <strong>og</strong>så det yngste barnet.<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e beskriver at mors årsaksforklaring til rettsaken i 2002 var påstander om<br />
det eldste barnets problemer på skolen høsten 2001!! At problemene var over tidlig i<br />
2002 tilsier at en rettssak sommeren 2002 ikke bygger på en slik påstand! Andre årsaker<br />
er mer sannsynlige!<br />
Det blir ikke problematisert hva mor skal ha gjort for å bedre barnets påstått vanskelige<br />
situasjon, før en så drastisk ting som rettssak blir iverksatt av mor, bare at mor mener<br />
årsaken ligger i fars nye familiesammensetning. Dette til tross for at mor <strong>og</strong>så hadde en<br />
ny familiesammensetning! Det er å merke seg at begrunnelsen i retten 2000 var en annen!<br />
Påfallende er det at den <strong>sakkyndig</strong>e ikke problematiserer mors årsaksforklaring på<br />
barnets problem. Dette i sterk kontrast til fars årsaksforklaring, med det barnet gav<br />
utrykk for var problemet, nemlig mors omfattende samværbyttinger. Den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
kritiserer senere far for ikke å se at årsaker kan være ”komplekse”! I sin egen fremstilling<br />
derimot legger den <strong>sakkyndig</strong>e til grunn en endimensjonal forståelse! Noen slik kritikk<br />
skjer ikke rundt mors ensidige årsaksforklaring. Mors årsaksforklaring var at far fikk ny<br />
kone, at mor fikk ny venn blir ikke nevnt! Dette underbygger en klar<br />
forskjellsbehandling av foreldrene som ikke er forenlig med det faglig kravet om bruk av<br />
like metoder ovenfor partene. Når så far kritiseres for å vektlegge den årsaken barnet<br />
tilkjennegav, reises det ingen kritikk mot mor når hun kommer med en årsak!<br />
29
Videre skjer det allerede her i første møte med mor en vurdering av hva mor sier opp<br />
mot hva lærer forteller når den <strong>sakkyndig</strong>e skriver ” Mor beskriver det eldste barnet som<br />
i utgangspunktet et beskjedent barn av natur, uten at læreren har oppfattet dette som et<br />
problem tidligere.”<br />
Det blir ikke problematisert at far først ble gjort oppmerksom på barnets ”problem” når<br />
mor vil gå til rettssak! Om barnets problemer var så alvorlige, hvorfor kontaktet ikke<br />
mor, far? Skolen hadde ikke gitt noen signaler til far, der barnet bodde, om alvorlige<br />
problemer. At mor på dette tidspunkt <strong>og</strong>så hadde fått en ny venn barnet måtte forholde<br />
seg eller at mor hadde flytteplaner vurderes heller ikke. Mor beskriver ikke noe sted at<br />
hun prøvde å hjelpe barnet. Først etter at far blir oppmerksom på problemet <strong>og</strong> griper inn,<br />
bedres barnets situasjon.<br />
Det far gjorde var å stanse den omfattende byttingen av samvær mor stadig krevde. Det<br />
bedret barnets situasjon, mens mor brukte denne stansen av byttinger til å kritisere far<br />
for å ”nekte” samt ”sabotere” samvær! Mens far var bekymret for, <strong>og</strong> tok seg av barnet,<br />
var mor bekymret for seg selv uten å reflektere over barnet, <strong>og</strong> lagde konflikt av det<br />
tiltaket som hjalp barnet, nemlig stans i stadige samværbyttinger!!<br />
At fars familiesituasjon ikke kunne være en viktig årsak ser vi ved at barnets situasjon<br />
bedret seg når far grep inn, uten at fars familiesituasjon forandret seg. Det far gjorde<br />
(stans i samværbyttinger) hadde effekt. Likeledes er det et faktum at fars familiesituasjon<br />
hadde vert slik de siste 2 år før barnet tilkjennegav problemer! Det som i hovedsak<br />
forandret seg på det tidspunktet barnet tilkjennegav problemer var kun mors omfattende<br />
bytting av samvær!<br />
Måten mor beskriver barnet på som ”et beskjedent barn” har verken far, skole eller<br />
barnehage observert. Antagelig er det igjen mors beskrivelser av seg selv som ”et utrygt<br />
barn” som igjen projiseres over på barnet. Det problematiseres ikke noe sted at mor<br />
ikke evner beskrive barnet slik barnet faktisk er. Tvert imot blir barnet hele tiden tillagt<br />
mors egen depressive adferd. Gjennom mors projeksjoner sykeliggjøres barnet!<br />
Faktisk skjer dette helt frem til barnet flyttes til mor i 2002, for rett etter at barnet er<br />
flyttet beskriver mor at barnet plutselig ikke har noen problemer! Og det til tross for at<br />
barnet beskriver seksuelle overgrep av mors samboer, mens mor reiser 4 uker på et<br />
psykiatrisk hvilehjem <strong>og</strong> overlater barna til sin samboer <strong>og</strong> mormor. Dette ender i et<br />
dommeravhør der overgrepet bekreftes, <strong>og</strong> mor tvangsflyttes av barnevernet i en<br />
sosialleilighet vekk fra sin samboer. Mor tror ikke på barnet. Den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
problematiserer ingen steder at mor faktisk beskriver barnet gjennom seg selv, <strong>og</strong> ikke<br />
som et selvstendig individ! Det er et klart tegn på den psykopatol<strong>og</strong>i vi ser i denne<br />
saken.<br />
Alvorlig blir det når mors ”bekymring” for barna plutselig opphører når hun grunnet den<br />
<strong>sakkyndig</strong>es rapport ”vinner” rettsaken i 2002! Mor har manipulert omgivelsene ved å<br />
projisere sin egen bekymring over på barnet, for i det øyeblikk mor har fått viljen sin har<br />
hun ikke lenger noen bekymring for barnet! Eller rettere : da letter mors egne psykiske<br />
bekymringer, som hele tiden har vært projisert over på barnet! At <strong>og</strong>så barnets<br />
30
lærer stiller spørsmål ved mors ukentlige ”bekymringstelefoner” underbygger mors<br />
avvikende angstfylte adferd!<br />
Mors negative beskrivelser av far som ” en sterk <strong>og</strong> dominerende mann som har hatt en<br />
enorm makt over henne” blir ikke vurdert opp imot at hun ønsket far tilbake slik hun selv<br />
beskriver i sine brev til far på den tiden. At mor går til UDI for å kaste fars nye kone ut av<br />
landet etter separasjonen eller at mors typiske personlighetsfungering nettopp i<br />
faglitteratur beskrives som ha et behov for en ”sterk mann” blir ikke vurdert noe sted. At<br />
mor i samlivet nettopp berømmer far for å være en sterk støtte for henne når hun har<br />
det vanskelig blir heller ikke vurdert av den <strong>sakkyndig</strong>e. Dette beskriver mor i de brev<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e selv tok ut av saken Den <strong>sakkyndig</strong>e viser ingen kunnskap om den<br />
underliggende dynamikk i mors adferd!<br />
Det er tydelig at mor gjør seg til et ”offer”. Den <strong>sakkyndig</strong>es beskrivelser av at far, etter<br />
påstand fra mor, skal ha sagt tidlig i forholdet at ” hun ikke må tro at hun automatisk vil<br />
få omsorgen for barna dersom forholdet tar slutt” fremstår merkelig all den tid partene<br />
ikke hadde noen barn tidlig i forholdet!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>es bruk av utrykk som ”spontan” <strong>og</strong> ”med innlevelse” setter mor i et<br />
positivt lys <strong>og</strong> mors påstander blir aldri problematisert slik vi ser det med fars<br />
beskrivelser. Mors beskrivelser gjengies i hovedsak uimotsagt. Vi vil se at fars<br />
beskrivelser ofte gjengis negativt med ”gåseøyne” <strong>og</strong> blir stadige motsagt gjennom<br />
problematiseringer. Igjen kommer det til syne både en ulik holdning fra den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
men <strong>og</strong>så bruk av ulike metoder ovenfor partene. Dette underbyger den <strong>sakkyndig</strong>es<br />
ulike <strong>subjektiv</strong>e preferanse ovenfor partene.<br />
Når ” Mor forteller spontant at hun har hatt en vanskelig barndom preget av at far<br />
utviklet et problematisk forhold til alkohol <strong>og</strong> at mor hadde liten tid til henne fordi hun<br />
arbeidet mye”, blir aldri dette problematisert opp mot den adferd som dokumenteres om<br />
mor i dag. At mors narsissistiske sårbarhet i faglitteratur nettopp dokumenteres som med<br />
årsak i slike barndomsbeskrivelser blir ikke vurdert opp mot evne til innlevelse <strong>og</strong><br />
empati for barna, av den <strong>sakkyndig</strong>e. At mor her forteller at hun allerede i 1991 gikk til<br />
psykiater for å bearbeide ”vanskelige barndomsopplevelser” beviser at mor lyver når hun<br />
til sin lege <strong>og</strong> i stevninger gir far skylden for sine psykiske problemer. Heller ikke<br />
dette problematiseres av den <strong>sakkyndig</strong>e.<br />
Ingen av mors udokumenterte påstander blir gjort til gjenstand for problematisering.<br />
Mors påstander blir ukritisk gjengitt. Dette er vesentlig i en faglig dokumentasjon, for<br />
fars beskrivelser blir gjenstand for stadige problematiseringer.det i seg selv virner om<br />
bruk av ulike metoder i vurderingen av partene. Dermed blir premissene ulikt vurdert,<br />
silt <strong>og</strong> behandlet. Mors påstander om far blir gjengitt uten noen validering eller<br />
problematisering. Har far virkelig sagt det mor påstår? Finnes det noe som underbygger<br />
dette? Hvordan kan far hindre mor i å arbeide når far faktisk dokumenterer betydelige<br />
resurser på å få mor i arbeid? Hvorfor projiseres mors dokumentert manglende<br />
arbeidsevne over på far? Hvorfor problematiserer ikke den <strong>sakkyndig</strong>e dette?<br />
31
Den <strong>sakkyndig</strong>e synes ikke se noen relasjon mellom det savn mor beskriver fra sin<br />
barndom, med det savn mor tilkjennegir for barnet. Det fremstår meget tydelig i mors<br />
adferd at hennes eget savn etter sin mor i sin barndom, nå projiseres over på et savn etter<br />
barna! Den <strong>sakkyndig</strong>e beskriver fars fokus på mors psykiske helse, men vurderer aldri<br />
mors avvikende adferd! Mors bekymring <strong>og</strong> savnet rundt barnet kommer i et merkelig lys<br />
når man ser hvordan mor etter flytting har hindret barna kontakt med sin far! Den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e skriver da <strong>og</strong>så etter samtale med mor at: ” Dersom mor vinner saken i<br />
tingretten mener hun at barna bør behandles forskjellig I forhold til hvor mye samvær de<br />
skal ha med far.”. Etter tingsretten har barna blitt nektet normalt samvær i alle år!<br />
Mor utsetter i realiteten barna for den samme bekymring som utgjør grunnlaget for<br />
rettsaken, nemlig et savn for sine foreldre i sin barndom. Den <strong>sakkyndig</strong>e skriver da <strong>og</strong>så<br />
at ”Hun opplevde seg selv som ansvarlig for far, var hjemme <strong>og</strong> tok seg av han”! Det mor<br />
beskriver som feil begått mot henne i sin barndom, gjentar nå mor mot barna. Den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e ser i sin iver etter å sverte far ikke denne dynamikken.<br />
I stevningen påstår/lyver mor at det var traumatiske opplevelser fra far som var grunn til<br />
at hun trengte psykiatrisk hjelp, mens til den <strong>sakkyndig</strong>e er det ”tidlige<br />
barndomsopplevelser” som er årsak! Den <strong>sakkyndig</strong>e problematiserer ikke dette noe sted!<br />
Mor gikk på medisiner mot depresjon allerede tidlig på 90-tallet da far traff henne.<br />
Således kan det ikke vært far som var bakgrunnen for hennes ”selverklærte angst <strong>og</strong><br />
depresjoner”!<br />
Interessant er det å se mors beskrivelser av at hun er rådet til av Familievernkontoret å<br />
fortelle barnet om saken, mens når far beskriver at han forteller barnet om saken, så<br />
kritiseres den <strong>sakkyndig</strong>e han for dette! Igjen kritiseres far ensidig fo nor mor påstår<br />
fagfolk har anbefalt henne å gjøre! Motsatt roses mor for at hun ”søker ut” etter hjelp!<br />
Det beskrives av den <strong>sakkyndig</strong>e som at mor har ”innsikt”! Når far ikke har behov for<br />
denne hjelp, tolkes det som manglende ”innsikt”! At far faktisk søker ekstern hjelp til<br />
barnet blir utelatt av den <strong>sakkyndig</strong>e! Dette underbygger at den <strong>sakkyndig</strong>e ikke ser<br />
forskjell på en klinisk situasjon med en <strong>sakkyndig</strong> vurdering. Den <strong>sakkyndig</strong>e tolker<br />
partene ut i fra en klinisk forståelse i en setting der det er omsorgsevne <strong>og</strong> ikke<br />
selvinnsikt i en klinisk setting som er mandatet!<br />
Igjen dokumenteres det at den <strong>sakkyndig</strong>e utsetter partene for ulike vurderinger <strong>og</strong><br />
metoder om de samme trekk! Det er ikke faglig holdbart <strong>og</strong> svekker rapportens faglige<br />
verdi. Det blir ikke mulig å etterprøve <strong>sakkyndig</strong>e vurderinger når den samme adferd<br />
hos partene vurderes som positiv hos mor <strong>og</strong> negativ hos far! Det problematiseres<br />
heller ikke at mor faktisk viser behov for hjelp i en helt naturlig grenseutprøvende<br />
utvikling hos barnet mens far ikke behøver slik hjelp. Det i seg selv viser at far har<br />
innsikt både i barnet <strong>og</strong> seg selv.<br />
Mors forklaring på at hun forlikte saken etter dommen i 2000 var at far sa ”han ville<br />
anke”!!! Mor gjør seg til et offer som var ”sliten” etter sin egen rettssak! Mor trodde det<br />
skulle bli ”fred”, i stedet går mor til nok en sak i 2002 <strong>og</strong> påstår deretter at ” det ble<br />
krig”!!! Ikke noen av disse paradokser blir problematisert! Den <strong>sakkyndig</strong>e formidler<br />
32
ukritisk mors påstander uten den minste kildekritiske vurdering. Dette er viktig for vi<br />
skal se at når den <strong>sakkyndig</strong>e beskriver hva far sier, blir de fleste beskrivelser hele tiden<br />
problematisert <strong>og</strong> kritisert! Det diskvalifiserer rapporten som et faglig dokument.<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e problematiserer ikke noe sted at mor ikke evner samarbeide med far til<br />
tross for omfattende årelange forsøk fra far på å få til samarbeide. Den <strong>sakkyndig</strong>e stiller<br />
selv spørsmål med mors l<strong>og</strong>ikk, men unnlater å problematisere dette. Den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
problematiserer heller ikke at mors helse er svak slik mor selv beskriver seg som ”sliten”<br />
etter sin egen rettssak. Dersom mor var så ”sliten”, hvorfor starter hun da den ene saken<br />
etter den andre? Hvorfor samarbeider hun ikke?<br />
At mor bebreider seg selv for at hun ikke tok med seg barnet ved separasjonen sier intet<br />
om hvor det er til barnets beste å bo, men mye om mors behov! Likeledes blir det igjen<br />
et paradoks at mor beskriver situasjonen som en krig etter at hun selv startet<br />
rettssakene, men nekter å samarbeide! Ikke noe ved mors adferd problematiseres. De<br />
l<strong>og</strong>iske brister i mors argumentasjon står i kø!<br />
Mors beskrivelser av barnet blir ukritisk gjengitt. Ikke noe sted blir det problematisert at<br />
mor faktisk viser vansker med helt normal grenseutprøvende adferd fra barnet. I<br />
stedet for å støtte barnet beskriver mor det som viktigere å ”motarbeide” <strong>og</strong> ”stå imot” en<br />
slik normal utvikling. Det problematiseres ikke noe sted at mor kommer med påstander<br />
om far hun umulig kan vite noe om! Videre fremsettes det en rekke udokumenterte<br />
påstander fra mor om hva det eldste barnet skal ha sagt uten at den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
problematiserer dette noe sted! Når barnet av mor påståes være utrygg kan dette like<br />
gjerne være mors projeksjon på barnet, for ingen andre beskriver barnet som utrygt, tvert<br />
imot beskiver mor barnet som ”grensesprengende <strong>og</strong> utprøvende”, noe som stemmer<br />
dårlig med et utrygt barn. Når den <strong>sakkyndig</strong>e beskriver at mor forteller at. ”Det er viktig<br />
at det eldste barnet ikke slipper unna med det hun har gjort, at hun må innrømme, gjøre<br />
opp, si unnskyld”, så sies det ikke noe om hva barnet skal si unnskyld for. Vi får<br />
beskrevet en tolkning, men ikke premissene for tolkningen! En kan spørre seg om dette er<br />
en projeksjon der mors behov for omgivelsenes innrømmelser, projiseres over på barnet,<br />
<strong>og</strong> der forventninger legges på barnet om innrømmelser! Motivet kan være et behov hos<br />
mor for at de som har såret henne (sin egen far <strong>og</strong> far) skal si unnskyld!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>es synes ikke evne skille mors egne projeksjoner fra andres personer<br />
trekk! At mor blander sin egen problematikk inn i beskrivelsen av andre har far beskrevet<br />
lenge, i de dokumentert den <strong>sakkyndig</strong>e tok ut av saken!<br />
I den <strong>sakkyndig</strong>es beskrivelser av det mor sier blir utsagn nærmest referert som<br />
unnskyldninger for mors problemer slik vi ser det I ”Mor vil jo helst ikke at samværene<br />
skal bli preget av kjefting <strong>og</strong> konflikter”. Den <strong>sakkyndig</strong>e forsvarer her mor med<br />
beskrivelser som ”Mor vil jo helst ikke...”. Det er ikke mor som ordlegger seg slik men<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e som tolker det slik. På denne måten griper den <strong>sakkyndig</strong>e direkte inn i<br />
mors fremstilling av seg selv, <strong>og</strong> det på en klart positiv måte. Det blir ikke beskrivelser<br />
av hva mor sier, men tolkninger av det mor påstår. Dermed er det ikke lenger en<br />
premiss vi får beskrevet, men en vurdering fra den <strong>sakkyndig</strong>e. På denne måten<br />
33
landes premisser <strong>og</strong> vurderinger så det blir umulig å etterprøve rapporten. Hvem<br />
som mener hva blir et puslespill!<br />
Til den <strong>sakkyndig</strong>e påstår mor at hun etter barnets fødsel ” .... savnet samtidig<br />
engasjement <strong>og</strong> tilstedeværelse fra mannen sin side, følte seg nokså aleine”! I en rekke<br />
brev til far på den tiden glorifiseres far for å være en slik god far for barna <strong>og</strong> en god<br />
mann for mor som mor er stolt av! At mor beskriver at far hadde evne til å trøste mor når<br />
hun hadde det vanskelig føyer seg <strong>og</strong>så inn i rekken av l<strong>og</strong>iske brudd i mors<br />
beskrivelser. Heller ikke dette paradoks blir problematisert fordi den <strong>sakkyndig</strong>e tok<br />
<strong>og</strong>så disse dokumenter ut av saken. Det er videre gjennomgående i mors beskrivelser at<br />
hun hadde det så vanskelig! Ikke noe sted finnes det beskrivelser av barna <strong>og</strong> hvordan<br />
de følte det, om det ikke er for å underbygge hvor vanskelig mor har det!<br />
At vurderinger blandes sammen med observasjon blir meget tydelig i et avsnitt den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e selv kaller ”Vurdering”:<br />
”Vurdering: Den <strong>sakkyndig</strong>e merker seg at mor forteller om [barnet] sine første leveår<br />
med varme <strong>og</strong> innlevelse. Hun smiler mens hun beskriver tiden hun hadde sammen med<br />
[barnet].”<br />
Dette er ingen vurdering, det er klare observasjoner. Det beskrives imidlertid ikke noe<br />
sted hva som ligger i begrepet ”med varme <strong>og</strong> innlevelse”! Det blir igjen et paradoks at<br />
mor skal fremstå slik, for hennes beskrivelser av far, eller barnet når det bodde med far,<br />
viser overhodet ingen tegn på innlevelse eller varme. Den påståtte varme synes<br />
forvekslet med mors fremtoning når hun i realiteten snakker om seg selv! Tvert imot<br />
er mors beskrivelser om dette preget av hat <strong>og</strong> ønske om hevn! Dette blir ikke vurdert<br />
av den <strong>sakkyndig</strong>e i det hele tatt! Det kan være grunn til å anta at smilet mor skal vise<br />
ved sin beskrivelse like gjerne kan være av hvor lett det er for henne å manipulere den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e!<br />
Det blir igjen et paradoks at mor beskriver tiden med barnet (<strong>og</strong> far) med varme <strong>og</strong><br />
innlevelse <strong>og</strong> at mor ” ...beskriver dette som en god tid”! Dette stemmer godt med mors<br />
egne beskrivelser i brev til far på den tiden, men dårlig med mors påstander etter at far<br />
tok ut skilsmisse om at far da hadde vært en årelang psykopat!! Dette paradoks ble heller<br />
aldri problematisert av den <strong>sakkyndig</strong>e.<br />
Mors beskrivelser av at ”Hun vurderte stadig om hun skulle gå i fra far, men på ett eller<br />
annet vis var hun svært avhengig av ham” kommer <strong>og</strong>så i et underlig l<strong>og</strong>isk lys når vi ser<br />
at mor sender brev til UDI der hun prøver å kaste fars nye kone ut av landet slik at ”vi<br />
kan komme sammen igjen” som hun skriver til UDI! Interessant er beskrivelsen av at mor<br />
føler seg avhengig av far. Som Rutter (1972:20) skriver i Maternal Deprivation<br />
Reassessed : ”...it is evident that proximity seeking and attachment to specific figures<br />
must be differentiated from dependency and attention-geting as a general<br />
characteristic. Bond formation is only concerned with the former...”!<br />
34
Det at man må skille mellom nærhetsøking <strong>og</strong> tilknytning <strong>og</strong> avhengighet <strong>og</strong><br />
oppmerksomhetsøking er høyest relevant i denne saken. Saksøkte beskriver seg selv i<br />
<strong>sakkyndig</strong>e rapporter som ”et utrygt barn”! Hennes adferd viser ikke en kvalitativ god<br />
tilnytning til noen, men tvert imot en avhengighet <strong>og</strong> oppmerksomhetsøking! Når hun<br />
da <strong>og</strong>så selv beskriver at hun følte seg ”avhengig” av far tyder dette på at hun fikk den<br />
oppmerksomhet hun søkte fra far! Den <strong>sakkyndig</strong>e vurderer ikke slike opplagte<br />
mekanismer noe sted!<br />
Mor beskriver det selv i sin beskrivelse av forholdet til far, ”...Han hadde en enorm makt<br />
over henne...!” Dette handler ikke om at far styrte mor, men at mor var avhengig av far<br />
som narsissistisk supply for å fungere. Dette ble meget tydelig da hun flyttet for seg selv<br />
etter bruddet. Noe mer ustabil <strong>og</strong> oppmerksomhetsøkende adferd, med 50 telefoner i<br />
døgnet <strong>og</strong> stadige oppmøter hos far skal man lete lenge etter! Dette er godt beskrevet i<br />
saksdokumentene. Mor beskriver derfor i sine brev til far nettopp at hun følte seg<br />
avhengig av han! At hun så påstår at far hadde gjort henne avhengig, må forståes i<br />
sammenheng med mors omfattende projeksjoner av egne følelser på andre!<br />
Det forklarer <strong>og</strong>så raseriet når far tar ut skilsmisse! Det var ikke noen vanlig likeverdig<br />
forhold, det var et forhold der mor var avhengig av en som brydde seg om henne slik hun<br />
i dag er avhengig av sin mann! Mors store vektlegging av sitt ”nettverk” fyller den<br />
samme funksjon av avhengighet til noen som kan hjelpe henne <strong>og</strong> gi henne<br />
oppmerksomhet! Far fungerte mer som h<strong>og</strong>gestabbe for mors psykiske problemer enn<br />
partner, i store deler av samlivet! Og mor skriver selv hvordan far ”Evnet å se når hun<br />
hadde det vanskelig å hjelpe henne”! Her ligger <strong>og</strong>så en dypere forståelse for motivet<br />
bak mors tydelige hat!<br />
Far er av den oppfatning at en slik fungering de siste 17 år viser at det er til barnas<br />
beste å bo med sin far. Det yngste barnets problemer i dag er nettopp en følge av<br />
mors avhengighet av barna som narsissistisk supply. Barna er til for mor <strong>og</strong> ikke<br />
omvendt!<br />
Mor beskriver at det yngste barnet er veldig til å gå til andre, ikke redd for folk. I en<br />
utviklingsmessig sammenheng kan dette like gjerne være en ukritisk adferd etter noen<br />
som bryr seg, som noe annet. Det kan like gjerne reflektere et barn som ikke har noen<br />
kvalitativ god tilknytning, slik vi faktisk ser det ved dette barnet. Mors beskrivelser om<br />
barnets angst for å bli forlatt underbygger den manglende kvalitet på tilknytningen. Den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e beskriver at mor forteller at det minste barnet ” ... gir utrykk for at hun er<br />
redd for at mor skal gå fra henne” <strong>og</strong> ”Har begynt å si spontant at hun ikke vil til<br />
pappa”! Dette kan være utrykk for at barnet er utrygt, <strong>og</strong> det kan være utrykk for at mor<br />
savner barnet når det er hos far mer enn barnet savner mor!<br />
Igjen ser vi mors beskrivelser av barna som mer en projeksjon av egne trekk enn barnets<br />
trekk. ”Hun er et følelsesmenneske, mor ser mer av seg selv I henne, må skje noe hele<br />
tiden” beskriver de samme trekk mor viser <strong>og</strong> som mor selv beskriver om seg selv i sine<br />
brev til far!<br />
35
Den rastløshet, uro <strong>og</strong> savnproblematikk som her er beskrevet er godt beskrevet rundt<br />
narsissistisk problematikk! Den <strong>sakkyndig</strong>e verken problematiserer, ser eller synes<br />
forstå denne dynamikk noe sted. Påstander om at barnet ”spontant” ikke vil til far, synes<br />
ikke avspeile seg i barnets adferd når far kommer for samvær. Tvert imot viste <strong>og</strong> viser<br />
barnet da glede <strong>og</strong> tillit ved samvær hos far. Ser man derimot på mors påstander som<br />
en projeksjon av mors egne holdninger blir beskrivelsene forståelige. Mor har siden 1999<br />
gjort alt hun kan for å hindre barnet kontakt med sin far. Daterte beskrivelser viser<br />
hvordan mor overlot barnet til andre <strong>og</strong> lot barnet være hjemme alene, for selv å gå ut<br />
helt fra spedbarnsalder. Dette forklarer barnets ukritiske søken mot fremmede <strong>og</strong> dets<br />
angst for å bli forlatt! Ikke noe av dette blir vurdert av den <strong>sakkyndig</strong>e!<br />
Igjen ser vi de motstridende beskrivelser mor gir av barnet som både veldig åpen <strong>og</strong><br />
kontaktsøkende, deretter beskriver hun det yngste barnet som ”redd <strong>og</strong> utrygg”. Det synes<br />
ikke som om mor evner å beskrive det yngste barnet ut i fra det yngste barnets adferd,<br />
men blander sammen barnets adferd med egne projeksjoner. Det er påfallende at den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e ikke evner se dette.<br />
Det samme kommer til syne i mors beskrivelser av det eldste barnet: ”...det er typisk at<br />
det eldste barnet svinger veldig, kan ha gode dager <strong>og</strong> dårlige dager, at hun går med<br />
masse tanker <strong>og</strong> problemer som hun ikke gir utrykk for”! Dette kan like gjerne være<br />
beskrivende for mors ustabile adferd som er dokumentert over flere år! Interessant er det<br />
at mens barnet bodde med sin far forelå ingen slike beskrivelser fra barnet selv, derimot<br />
beskriver barnet slike tanker etter å ha bodd med mor en liten stund etter flyttingen!<br />
Mens mor selv var en ekstrem pådriver for sex i 1998, noe som faktisk var en del av<br />
konflikten, påstår hun her at ”I ettertid kan hun ikke skjønne at hun prøvde å bli gravid<br />
etter spontanabort I 1998”! Igjen ser vi den store forskjell på faktisk <strong>og</strong> verbal adferd!<br />
Påstander om ”utroskap” fremstår som merkelige, når man ser hvilke anstrengelser mor<br />
gjør for å få far tilbake! Far kritiseres for å reise 2-3 ganger våren 1999, men at utenlands<br />
turene gjaldt mors egen butikk sies det lite om! Igjen blir det paradoks at mor skal ha<br />
følt seg så ”alene”, slik hun påstår til den <strong>sakkyndig</strong>e. Om far var så ille, hvorfor skriver<br />
mor da at hun savner far <strong>og</strong> ville ha far tilbake! Det er liten tvil om at far faktisk<br />
behandlet mor godt <strong>og</strong> at det er bakgrunnen for savnet <strong>og</strong> anstrengelsene for å få far<br />
tilbake. Den <strong>sakkyndig</strong>es manglende evne til å se mors ulike påstander <strong>og</strong> adferd opp<br />
mot hverandre er fullstendig fraværende! Mors påstander er ikke verken vurdert eller<br />
validert!<br />
Påstander om at” det alltid har vært et problem at barna er røde nedentil når de kommer<br />
fra far ” kommer i et merkelig lys når mor selv beskriver far som en god far i hele<br />
samlivet! Ble far plutselig en dårlig far når han tar ut separasjon? Merkelig blir det når<br />
det er klart at det er bare det ene barnet som bruker bleier! Det blir et paradoks at skole<br />
<strong>og</strong> barnehage aldri beskrev noen urenslighet hos barna hos far! Likeledes fremkommer<br />
påstanden om at det ene barnet skal ha ”gått med beine rett” ut i 2 år som helt absurd!<br />
Hvorfor finnes det ikke en eneste beskrivelse fra den tiden om denne omfattende påståtte<br />
”urensligheten”?<br />
36
Påstander om far ”som reservert <strong>og</strong> redd for kroppskontakt”, blir <strong>og</strong>så merkelige når<br />
man ser hva mor beskriver i samlivet! Så sent som i 2002 beskriver mor savnet etter å<br />
ligge inntil far! Likeledes ser vi udokumenterte påstander om at ” Hun tror heller ikke<br />
han er I stand til å bedømme deres [barnas] behov I forbindelse med sykdom”! Slike<br />
påstander kommer i et merkelig lys når det gjentatte ganger dokumenteres at det er mor<br />
som ikke klarer å bedømme barnas behov ved sykdom <strong>og</strong> skader. Ved hver eneste<br />
alvorlige hendelse med barna, er det andre som griper inn å hjelper barna! Vi så det når<br />
det eldste barnet falt i sengen <strong>og</strong> begynte å blø i tinningen, vi ser det slik det yngste<br />
barnet ble liggende mhos mor med høy feber i 14 dager før det var far som fikk barnet til<br />
sykehuset, der det lå 2 døgn på intravenøst grunnet utørking hos mor! Igjen ser vi mors<br />
projeksjoner overført på far! Hennes forsøk på eksemplifisering av sin påstand blir like<br />
merkelig som påstanden. Mens hun selv påstår ha daglig omsorg for barnet, påstår<br />
hun at det er far som ikke viste hva han skulle gjøre med barnets falske krupp!! Og<br />
mens den <strong>sakkyndig</strong>e roser mor for ”evne ” til å søke hjelp når hun trenger det,<br />
fremstilles det som negativt at far skal ha spurt om hjelp ved den påståtte krupp hos<br />
barnet, mor hadde ansvaret for!<br />
Det som tydelig kommer til syne er mors narsissistiske behov for å fremstille seg selv<br />
som den ”perfekte grandiose mor” hun tror hun er! Det pøses ut en rekke negative<br />
påstander om far, mens ikke noen av dem er dokumentert eller sannsynlig gjort!<br />
Hvorfor ville mor ha en slik forferdelig dårlig far tilbake?? Hvorfor gjorde hun så store<br />
anstrengelser for dette når hun til lege <strong>og</strong> den <strong>sakkyndig</strong>e påstår at far var psykopat! Det<br />
er noe fundamentalt galt med hele argumentasjonen den <strong>sakkyndig</strong>e beskriver fra mor!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e problematiserer ikke noe av dette! De omfattende negative påstander<br />
om de minste detaljer hos far er noe mor umulig kan vite noe om! Hvor er den<br />
kildekritiske gjennomgang den <strong>sakkyndig</strong>e har ansvaret for!<br />
Og selvfølgelig kommer mistanker om overgrep fra mors venninne (Anita). Anita var<br />
kvinnen som innledet et seksuelt forhold til en gift kollega ved sin arbeidsplass så denne<br />
skilte seg fra sin kone <strong>og</strong> 2 barn! Far <strong>og</strong>så skilte seg fra mor. Mens Anitas handlinger<br />
ikke kritiseres av mor , kommer hun med omfattende kritikk av far når han skiller seg fra<br />
mor!<br />
Mors påstand om fars manglende ”rutiner” fremstår <strong>og</strong>så som en projeksjon når man ser<br />
på fars utalige brev til mor på den tiden, der far kritiserer konkrete mangler ved mors<br />
omsorg for barna! Heller ikke dette blir vurdert av den <strong>sakkyndig</strong>e! For å unngå dette<br />
paradokset, tar den <strong>sakkyndig</strong>e disse dokumentert ut av saken!<br />
Mor beskriver at hun har problemer med å vaske håret til barnet, <strong>og</strong> legger umiddelbart<br />
skylden for dette på far! Det er selvfølgelig fordi barnet får vaske håret selv hos far,<br />
påstår mor! Ikke en gang har mor observert hårvask hos far, ikke en gang har hun tatt opp<br />
dette som et problem hos far. At barnet var med på svømming <strong>og</strong> dusjet <strong>og</strong> vasket håret<br />
selv synes være problematisk for mor! Mens far hadde lært barnet selvstendighet,<br />
fremstår dette som truende på mor! Det viser egentlig at mor ikke evner se at barnet<br />
faktisk kan klare seg selv! I hele samlivet beskrev mor, far som flink med barna, men<br />
37
etter at far tok ut skilsmisse klarte ikke far noen ting av stell rundt barna! Det er l<strong>og</strong>isk<br />
brudd i argumentasjon! Det er meget klandreverdig at den <strong>sakkyndig</strong>e ikke ser slike<br />
opplagte projeksjoner <strong>og</strong> usanne påstander om far. Saksdokumentene viser dette meget<br />
godt! Dette underbyger den ensidige vurdering som skjer av den <strong>sakkyndig</strong>e. Den<br />
manglende dokumentasjon på mors påstander er påtagelig.<br />
Interessant er det at mens mor både kommer med udokumenterte påstander om far <strong>og</strong> i<br />
tillegg tillegger årsaken til disse problemer til far, så blir far umiddelbart kritisert for å<br />
beskrive årsak til sine dokumenterte beskrivelser relatert til mor!! Dette er en klar<br />
metodefeil av den <strong>sakkyndig</strong>e!<br />
At mor beskriver at hun vil redusere barnas kontakt med far om hun får omsorgen <strong>og</strong> i<br />
tillegg forskjellsbehandle barna vedrørende samvær blir overhodet ikke problematisert av<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e! Faktisk skriver den <strong>sakkyndig</strong>e til slutt at hun ikke mener dette er<br />
bra da det vil øke konflikten! Igjen kommer den typiske dobbelt kommunikasjonen fra<br />
mor. Mens mor i brev til far håper han blir like glad i begge barna legger hun opp til at<br />
barna ikke skal få like god kontakt med sin far! Hvor er l<strong>og</strong>ikken!<br />
Likeledes blir det et paradoks at mens mor i stevning skriver at far skal få mer enn vanlig<br />
samvær,(bare hun får omsorgen) så forteller hun den <strong>sakkyndig</strong>e det motsatte. Heller<br />
ikke dette blir problematisert av den <strong>sakkyndig</strong>e! Mors ustabile adferd kommer til syne<br />
både i det hun gjør <strong>og</strong> det hun skriver <strong>og</strong> sier.<br />
Mors bekymring om at barna ikke bør ha mer sommerferie enn 14 dager med far fordi<br />
de ellers er for lenge borte fra mor, kommer i et underlig lys når vi ser hvordan hun<br />
stikker av med barna hele sommeren 2002 slik at de ikke fikk noen sommerferie med<br />
far! Det blir tydelig at mors savn av barna er viktigere enn barnas behov for kontakt med<br />
far! Heller ikke dette er vurdert av den <strong>sakkyndig</strong>e! Mens far nektes ferie med det minste<br />
barnet, tar mor med barnet til Tenerife, men da med en rekke familiemedlemmer som<br />
hjelp!!!<br />
Gjenomgående beskrives mors angst uten at den <strong>sakkyndig</strong>e evner å problematisere<br />
hvordan dette påvirker barna noe sted! Mens mor i brev håper far vil bli like glad i det<br />
minste barnet som i det største, nektes det minste kontakt med sin far! Dette underbygger<br />
mors manglende empati <strong>og</strong> evne til innlevelse for barna!<br />
Mors påstander om at ” de har behov for trygghet <strong>og</strong> forutsigbarhet <strong>og</strong> at de vet hvor de<br />
skal være til enhver tid”, kommer i et merkelig lys når vi ser mors stadige byttinger av<br />
samvær i 2001/2002! Igjen er det ekstremt avvik mellom det mor sier <strong>og</strong> det mor gjør.<br />
Mens mor sier barna skal få omfatende samvær, nektes barna samvær, mens hun skriver<br />
de skal få samvær hver 14 dag, nektes de samvær hver 14 dag! Mens hun i prosesskriv gir<br />
utrykk for at far skal få omfatende samvær, saboteres alt samvær etter at barna flyttes til<br />
mor! Faktisk nektes barna samvær sommeren 2002 med far rett etter rettssaken!<br />
Videre fremsettes en rekke påstander om far ”Han sier ikke takk eller gratulerer med<br />
dagen eller unnskyld”, uten en enest dokumentasjon av disse påstander! Mor påstår til <strong>og</strong><br />
38
med at ” Far er en person ”alle” reagerer på”! Heller ikke dette er begrunnet! Hva er<br />
det ved far ”alle” reagerer på? Og hvem er disse ”alle”? Ikke noe av dette<br />
problematiseres av den <strong>sakkyndig</strong>e! Hvorfor skrev mor da at hun ville ha far tilbake, når<br />
han beskrives på denne måten til den <strong>sakkyndig</strong>e??<br />
Det vi ser dokumentert er den typiske splittede selvet i aksjon. Verden er svart hvit. Enten<br />
er man med mor eller mot mor. Den <strong>sakkyndig</strong>e viser ingen kunnskap om en slik<br />
personlighet selv om dette er hva far advarte mot!<br />
Mor får ukritisk fremsette påstander om far uten at dette på noe tidspunkt blir<br />
problematisert. Dette er meget kritikkverdig sett ut i fra en faglig synsvinkel. Påstandene<br />
blir i realiteten ikke noe verdt når de ikke valideres på noe tidspunkt! Det må oppfattes<br />
som at den <strong>sakkyndig</strong>e legger disse påstander til grunn som sanne.<br />
Mors påstander om at barna trenger rutiner <strong>og</strong> forutsigbarhet, blir et paradoks når man<br />
ser mors manglende innsikt i den uro hun skapte for barnet etter 1999 <strong>og</strong> høsten 2001/vår<br />
2002 <strong>og</strong> de samværbrudd hun er ansvarlige for i alle år etter!<br />
Fra først å beskrive sitt forhold til sin far sier mor at det var godt <strong>og</strong> nært, andre steder<br />
beskriver hun hvordan hun måtte gå til psykiater for å bearbeide traumer i tidlig<br />
barndom! Hun beskriver forholdet til sin far ”som ambivalent i dag” <strong>og</strong> ” i dag .......<br />
har forholdet normalisert seg”! Mors beskrivelser av at hun i barndommen måtte ta seg<br />
av sin far <strong>og</strong> at hennes mor ikke var der, forklarer mye av mors psykiske problemer i dag!<br />
En slik virkelighet for et lite barn er faglitteraturens oppskrift på Borderline<br />
problematikken som er så typisk for det narsissistiske individ. ! Det synes ikke som om<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e evner se den dypere problematikken dette reiser for mor som en ustabil<br />
<strong>og</strong> utrygg omsorgsperson for barna. Ikke noe sted blir dette problematisert av den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e! Faglitteratur beskriver en slik barndom som klassikk for den narsissistiske<br />
sårbarhet vi ser ved mor!<br />
Her har vi en setting der små barn må ta seg av sin alkoholiserte far, <strong>og</strong> så begynner mor<br />
beskrivelsene med ”godt <strong>og</strong> nært forhold” mens det i realiteten var ”parentifisering”!<br />
Det var så konfliktfylt at hun ikke en gang hadde med vennene sine hjem! Dette virker<br />
om dårlig selvinnsikt. At hun måtte ha hjelp av alle søsknene sine underbyger bare at<br />
hun ikke klarte bruddet med far på en normal måte. Hun trengte hjelp <strong>og</strong>så til dette!<br />
Påfallende er det at det i hennes beskrivelser fra barndommen ikke finnes en eneste<br />
beskrivelse av at hun lekte med venner!<br />
Likeledes er beskrivelsene av forholdet til sin mor underlige, beskrivelser som ” føler<br />
hun at hun ikke kan si meningen sin fordi forholdet er så tett” er merkelige! Er det ikke i<br />
tette forhold man kan snakke om alt? Er en riktigere forståelse kanskje at<br />
avhengigheten er så stor? Frykten for at mormor igjen forsvinner, slik mormor ikke var<br />
der når mor var liten? Igjen finnes det ingen problematisering fra den <strong>sakkyndig</strong>e!<br />
39
Beskrivelser som ”Mor har aldri vært begeistret for hennes valg av ektefelle, men<br />
samtidig har hun latt henne styre dette selv.” fremstår som merkelig! Skulle ikke mor<br />
velge ektefelle selv??? Skulle hennes egen mor velge dette <strong>og</strong>så??<br />
Igjen beskrives far negativt ”Traff far I 1991. Opplevde at problemene begynte da.”! Når<br />
man ser disse påstandene opp mot mors brev til far i hele samlivet <strong>og</strong> anstrengelsene for å<br />
få far tilbake fremstår det igjen som et paradoks at den <strong>sakkyndig</strong>e ikke problematiserer<br />
dette! Påstandene er stikk motsatt av hva dokumentene mor selv skrev, viser. Var<br />
kanskje de påståtte ”problemene” at hun da faktisk måtte forholde seg til et selvstendig<br />
individ??<br />
Mors arbeidserfaring beskrives som meget kort, <strong>og</strong> selvfølgelig fikk omgivelsene<br />
skylden for at den opphørte! Videre påstår den <strong>sakkyndig</strong>e at ” Mor har tatt utdanning<br />
som legesekretær I tillegg til sykepleier-utdanningen.””, men dette er heller ikke sant, for<br />
hun sluttet rett etter rettsaken, midt i ”studiet”! Mor har ingen papirer på slik utdannelse!<br />
Hun klaret ikke fullføre verken den eller senere ”skuespill” om utdannelse <strong>og</strong> jobb!<br />
Kanskje har skole/arbeidsproblematikk med at mor ble presset av mormor til å bli<br />
sykepleier, noe hun selv ikke ville bli!<br />
Det fremsettes påstander om at far var arbeidsledig den første tiden partene var sammen,<br />
men fars ligning fra 1993, viser en inntekt på 300.000! påstander om mors sterke<br />
”moralkodeks” <strong>og</strong> at hun støttet far økonomisk blir komiske når mor selv forteller i brev<br />
til ligningskontoret at hun ikke hadde vert i arbeid på den tiden, samtidig som hun påstår i<br />
stevninger at det ar hun som underholdt far økonomisk!! Den som viste lite følelser var<br />
mor på den tiden, hun stjal til <strong>og</strong> med penger av far, noe hun selv innrømmer i sine brev<br />
til far da! Hvor ble det av mors påståtte moralkodeks? Hvorfor utelates dette av den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e?<br />
Faktum var at det var far som hjalp mor økonomisk, slik dokumenter viser! Mor<br />
introjiserer <strong>og</strong> identifiserer seg med fars positive sider som sine egne, <strong>og</strong> projiserer<br />
egne negative trekk over på far! Heller ikke dette ble vurdert av den <strong>sakkyndig</strong>e!<br />
Videre påståes det at hun <strong>og</strong>så i den senere tid har støttet far økonomisk ved å hjelpe han<br />
med å redusere den gjelden mor hadde påført far! (Faktum var at far betalte . 20.000<br />
mens 15.000,- ble ettergitt av bidragsgjeld)! Faktum er igjen at det på samme tid er far<br />
som hjelper mor økonomisk med over 100.000 det første året etter skilsmissen! Far<br />
betaler til <strong>og</strong> med på mors banklån etter separasjonen! Virkeligheten snues helt på hodet!<br />
Mor påstår at ”hjelpen” hun gav ikke førte til noe positivt for henne? Dette mens faktum<br />
var at den hjelpen far gav ikke førte til noe positivt for far!! Han ble jo stevnet av<br />
mor! Dette er projeksjon <strong>og</strong> introjeksjon blandet sammen! Hun utelater at hun fikk<br />
4000 kroner for å ”hjelpe” far til å reduserer bidrags gjeld! Det hadde vært svært enkelt<br />
for den <strong>sakkyndig</strong>e å sjekke dette, men ikke på noe tidspunkt blir disse udokumenterte<br />
påstander problematisert i det hele tatt!<br />
Mor påstår at hun ikke skjønner at far kan greie seg økonomisk! Men allikevel ville hun<br />
ha far tilbake, <strong>og</strong> allikevel skriver hun brev etter separasjonen der hun savner tiden med<br />
far! Likeledes skriver hun at far betalte henne slik at hun etter separasjonen fikk kjøpt<br />
40
det hun trengte! Likeledes sender hun brev til trygdekontoret der hun beskriver at far<br />
arbeider, faktisk går mor så langt at hun beskriver hva fars familie betalte når far var på<br />
Finse 1222 med familien!! Dette er en rimelig paranoid adferd, uten at den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
ser noe av dette overhodet!<br />
Likeledes fremstår påstanden om at mor tenkte på å forlate far mer som en projeksjon av<br />
frykten for at far skulle forlate mor! Noe hun fryktet ved flere anledninger, bla. annet slik<br />
hun beskriver i brevet der hun innrømmer å ha stjålet penger fra far!<br />
Interessant er det at gjennom hele beskrivelsen mor gir, handler alt om mor som et offer,<br />
stakkars mor, det er synd på mor ..osv! Omverden er så slem! Mens mor i en rekke brev<br />
til far skriver at far viser empati for mor <strong>og</strong> evner å se når mor har det vanskelig, påstår<br />
mor nå at far ikke har følelser! Paradoksene står i kø!! Mors egne påstander til den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e kan vanskelig kalles annet enn kalde <strong>og</strong> kyniske løgner! Helt i tråd med mors<br />
MMPI resultat!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e utelater bevist å problematisere eller stille kritiske spørsmål til de<br />
udokumenterte påstander mor kommer med. Dette har intet med faglig virke å gjøre,<br />
dette blir et partsinnlegg fra den <strong>sakkyndig</strong>e for mor! Påstandene mor kommer med kan<br />
meget godt dokumenteres som usanne, men den <strong>sakkyndig</strong>e velger å ta disse dokumenter<br />
ut av saken, hvorfor? Dette er ren faglig svindel <strong>og</strong> triksing med datagrunnlaget <strong>og</strong><br />
premissene i saken! Fagfolk er fradømt sine stillinger for slike handlinger!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e synes blande observasjon med vurdering. Den <strong>sakkyndig</strong>e opptrer som et<br />
talerør for mor i stedet for å beskrive konkret hva mor forteller. Den <strong>sakkyndig</strong>e begir seg<br />
inn på tolkninger av det mor skal ha sagt. Vi får ikke vite hva mor sier, men hvordan<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e oppfatter mor: ” Hun gir utrykk for at hun aldri har vært interessert i<br />
hat <strong>og</strong> konflikter i forhold til far <strong>og</strong> samarbeidet om barna, men at hun etter hvert ser mer<br />
<strong>og</strong> mer tydelig at hun har vært urealistisk. For eksempel forsøkte hun flere ganger å få<br />
han med på meglingsmøter med advokatene før hun satte i gang denne saken, uten å få<br />
respons hos han. Hun betegner seg selv som naiv, som en som vil tro det beste i alle.”!<br />
Det er ikke mor forteller, mor sier, men heller hvordan den <strong>sakkyndig</strong>e tolker mor. Når<br />
mor påstår å ”... aldri har vært interessert I hat <strong>og</strong> konflikter I forhold til far <strong>og</strong><br />
samarbeidet om barna.” blir det igjen dokumentert et ufattelig avvik mellom hva mor<br />
påstår <strong>og</strong> hva mor faktisk gjør! Å angi far til trygdekontoret, å løpe rundt å påstå far er<br />
psykopat, handler om hat <strong>og</strong> ønske om hevn! Igjen dokumenteres det et ufattelig avvik<br />
mellom det mor påstår <strong>og</strong> det mor gjør! Det første mor gjorde etter rettsaken i 2002 var<br />
nettopp å sabotere sommerferien for barna sammen med far! I sommerferien i 2001 stakk<br />
mor av med barna slik at barna ikke fikk sommerferie med far! Dette er selvfølgelig<br />
konfliktdrivende <strong>og</strong> bygger opplagt på et motiv av hat til far! Å da påstå at hun ikke har<br />
vært interessert i hat <strong>og</strong> konflikt blir i realiteten et l<strong>og</strong>isk brudd med virkeligheten. Og de<br />
l<strong>og</strong>iske brudden synes mer være regelen enn unntakene i mors argumentasjon! !<br />
Det eneste hun gjorde før rettsaken i 2002 var å lage konflikt rundt barna!<br />
Saksdokumentene beskriver dette i detalj, men den <strong>sakkyndig</strong>e problematiserer ikke dette<br />
41
noe sted! Det passer opplagt ikke til en forutinntatt hypotese om at mor skal ha<br />
omsorgen!<br />
Videre skal mor beskrive seg som urealistisk <strong>og</strong> naiv. Eksempelet skal være at far ikke<br />
kom til gjentatte meklinger med advokatene! Mor påstår ikke fått respons hos far! Igjen<br />
snues virkeligheten på hodet. Dokumentene viser at far kom til mekling alene hos mors<br />
advokat en gang, men opplevde etter en time bare mors stadige angrep på far, <strong>og</strong> valgte å<br />
avbryte møtet! Videre viser dokumentene at far i flere brev prøvde å få mor i tale, til å<br />
komme i møter mellom mor <strong>og</strong> far, men brevene ble aldri besvart. Far ba mor i disse<br />
brev om å komme med sitt syn på konkrete forhold vedrørende barna, men mor besvarte<br />
dem aldri. I stedet kaller mor inn til obligatorisk mekling, som far gir tilsvar til ikke synes<br />
være realistiske da mor ikke besvarer fars allerede sendte brev om dette! Mor kommer<br />
selv ikke til enkelte av disse meklinger <strong>og</strong> de fremstår mer som den obligatoriske<br />
handling for rettssak enn reelle løsningsønsker. Påstander om at mor kalte inn til flere<br />
meklingsmøter mellom advokatene finnes det ingen dokumentasjon å. Det er usant!<br />
Faktisk er <strong>og</strong>så dette en introjeksjon <strong>og</strong> en identifisering med fars adferd!<br />
Mens all dokumentasjon viser at det er far som hele tiden vil tro det beste om mor, påstår<br />
mor det omvendte! Far hjelper mor <strong>og</strong> søker løsninger, mor nekter enhver løsning! Mens<br />
det er far som ifølge dokumentene i saken opptrer som dumsnill <strong>og</strong> hjelper mor, er det<br />
mor som påstår seg være dumsnill! Typisk introjeksjon! Det finnes da heller ikke<br />
dokumentert eller beskrevet noe sted at mor skal ha vært ”dumsnill” ovenfor far! Faktum<br />
slik de fremkommer i dokumentene er at mor kynisk utnytter fars godtroenhet! Derimot<br />
finnes det omfattende dokumentert hvordan far hjelper mor hele veien etter separasjonen!<br />
Det er i realiteten far som er dumsnill! Virkeligheten snues på hodet!<br />
Det påståes nå at far 2 dager etter at det eldste barnet ble født dro en uke til Danmark<br />
alene! Dette er en direkte løgn! Det er jo typisk at ”Mor tror han var borte en uke”.<br />
Sannheten er at begge var i Danmark på ettersommeren, det foreligger <strong>og</strong>så bilder av<br />
dette fra disse turene.<br />
Mor påstår far i svangerskapet reiste månedlig til Thailand. Det skulle bli 9 turer<br />
”månedlig”! Fars pass viser imidlertid bare en uke I januar 1999 <strong>og</strong> en uke i februar<br />
1999, i svangerskapet! Så lett er det å lyve for mor, så lett er det å avsløre mor!! Begge<br />
turene handlet om varekjøp til mors butikk! Dette kunne svært enkelt vært avslørt av den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e! Det gjøres det ingen forsøk på. Det underbygger en forutinntatt holdning fra<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e. Det mor påstår passer inn i en forutinntatt hypotese, <strong>og</strong> blir selvfølgelig<br />
ikke utsatt for obligatorisk kildekritikk! Hun vil ikke ha noe som kan rokkere ved at mor<br />
skal ha omsorgen!<br />
Videre påstår mor at ”....far handlet <strong>og</strong> handlet. Han lånte penger I hennes navn.” på en<br />
slik måte at det ser ut til å være penger far ”handlet for” i Thailand!! ! Dette er heller ikke<br />
sant Det eneste lånet partene hadde var på huset <strong>og</strong> det lånet sto på mor, mens far<br />
bidro med 1.mill i kontanter <strong>og</strong> betalte avdragene på lånet! Det far handlet for var<br />
penger fra hans eget firma!<br />
42
Det skjer en total forvrengning av de faktiske forhold på en måte som skal sverte far,<br />
mens øvrige dokumenter i saken klart viser at mor lyver <strong>og</strong> blander hendelser sammen!<br />
Mor beskriver selv til <strong>sakkyndig</strong>e at hun har problemer med konsentrasjonen uten at<br />
<strong>sakkyndig</strong>e synes sette dette i sammenheng med de stadige l<strong>og</strong>iske brudd mor<br />
presenterer! Ikke noe sted blir alle de påstander mor kommer med validert av den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e. Hun kan da heller ikke vite om dette var sant! Ikke noe sted blir dette<br />
problematisert av den <strong>sakkyndig</strong>e!<br />
Mors påstand om at ”Mor avviser kategorisk at hun har kommet best ut av det<br />
økonomisk.” etter å ha fått over 500.000,- uten å ha bidratt med en krone sier det meste,<br />
men blir aldri problematisert av den <strong>sakkyndig</strong>e!<br />
Og mors beskrivelse om at ” Riktignok fikk hun penger til å anskaffe nytt, men ikke I<br />
samme prisklasse”, sier det mest om hva som betyr noe for mor! Mors innrømmelse viser<br />
at det er status som var viktig, for det måtte være i samme ”prisklasse” <strong>og</strong> at hun ut over<br />
50% av hussalget <strong>og</strong>så fikk ytterligere penger av far (100.000) slik det er dokumentert.<br />
Men dette strider igjen mot mors påstander om at det var hun som forsørget partene i<br />
samlivet, for hvor skulle hun få disse penger fra? Det dokumenterer <strong>og</strong>så at det ikke var<br />
mor som var ”dumsnill”, men tvert imot at det var far som var ”dumsnill” <strong>og</strong> naiv! Ikke<br />
noe av dette er vurdert av den <strong>sakkyndig</strong>e selv om dokumentene i saken viser dette meget<br />
tydelig!<br />
Mor mener det er viktig for henne å komme med sitt ”synspunkt” fordi far mente hun<br />
tjente økonomisk på bruddet! Når mor går inn med null <strong>og</strong> ut med over en halv million<br />
må hun ha tjent på det! Det forstår imidlertid ikke mor eller den <strong>sakkyndig</strong>e!<br />
Mens den <strong>sakkyndig</strong>e beskriver barnet som sprudlende, påstår mor at ” .... det er typisk at<br />
[barnet] svinger veldig”! Men verken skole eller far har sett det! Det synes som mor<br />
igjen legger sin egen uforutsigbare hverdag til grunn for beskrivelsene av barna! Mor<br />
synes ikke evne skille sin eget selv fra barnets selv! Interessante er <strong>og</strong>så mors<br />
beskrivelser av barnet om at ” ...hun går med masse tanker <strong>og</strong> problemer som hun ikke<br />
gir utrykk for, hun sier ingenting, er helt lojal.”! Ser man dette opp mot mors beskrivelser<br />
av sine egne problemer i brevene til far ser man tydelig at beskrivelsene passer bedre<br />
på mor selv enn barnet! Det er mor som går med disse tanker! Det står svart på<br />
hvitt i mors egne brev! Likeledes er det med beskrivelsene om at ” Det eldste barnet<br />
har ved en anledning sakt at hvis hun skal bo hos mamma så er hun redd for pappa som<br />
må bo aleine.”! Når dette sees opp mor mors avvikende adferd når hun på denne tiden<br />
bor alene, kan man ikke se bort i fra at mor igjen projiserer sin bekymring over på<br />
barnet <strong>og</strong> presenterer den som barnets bekymring! Det var mor som fryktet å bo<br />
alene! Heller ikke dette problematiseres av den <strong>sakkyndig</strong>e!<br />
Mors ”bekymring” om at hun opplever ”mangel på samarbeid” fra far med begrunnelsen<br />
om at barnet bruker smokk hos far men ikke hos mor kommer i et meget merkelig lys, når<br />
man ser hvordan mor i alle år har nektet ethvert samarbeid med far! Igjen klandres far for<br />
noe som i hovedtrekk er mors typiske trekk! Igjen projiseres mors negative personlighet<br />
43
over på far! At far aldri har diskutert bruk av smukk med mor setter påstanden i bås med<br />
de andre løgner mor kommer med!<br />
Det er videre helt typisk at ”Mor lurer på om hun har behov for smukk hos far fordi hun<br />
savner mor.”! I strid med den <strong>sakkyndig</strong>es klandring av far for ikke å se at det kan være<br />
andre løsninger, blir det ikke problematisert noe sted at mor er ensidig i sine<br />
årsaksforklaringer om far! Påstander om at det yngste barnet skal ha sagt at far har<br />
smukk i bilen var riktige, den var 15 cm lang <strong>og</strong> var en stor sukkertøysmukk far hadde<br />
hengende under speilet i bilen! Den <strong>sakkyndig</strong>e undersøker ikke dette noe sted!<br />
Videre fremstår påstanden om at det yngste barnet på den tiden skal ha brukt smok hos<br />
far fordi hun savnet mor, som underlig, men tanke på hvor lite <strong>og</strong> korte samvær barnet<br />
hadde den gang! Savnet synes heller reflektere mors savn etter barnet, et savn som så<br />
legges over på barnet!<br />
Problematikken rundt at barnet ikke liker høye lyder er interessant! Igjen er det en årsak<br />
fra mor, uten at det problematiseres av den <strong>sakkyndig</strong>e slik endimensjonale<br />
årsaksforklaringer blir problematisert hos far! Påstanden om at barnet ”stikker hun<br />
fingrene I ørene, melder seg ut, vil ikke høre.”, ” Når mor snakker til Det eldste barnet”<br />
fremstår som merkelig all den tid det er høye lyder <strong>og</strong> skriking det eldste barnet reagerer<br />
på! Det kan indikere at mor ved slike reaksjoner hos barnet faktisk beskytter seg for<br />
mors skriking, noe som <strong>og</strong>så er dokumentert i saken.<br />
Mor prøver å legge til grunn at dette skjer når mor snakker til det eldste barnet, men<br />
dette skjedde når mor skrek til det eldste barnet! Denne bortforklaringen blir heller ikke<br />
problematisert av den <strong>sakkyndig</strong>e! Hvilke råd mor skal ha fått bygger på mors<br />
fremstilling av problemet for Familierådgivningskontoret! Det er tvilsomt at mor har<br />
bedt om råd når hun skriker hysterisk til barnet!<br />
En meget interessant beskrivelse fra mor er den tydelige projeksjon som kommer til syne<br />
i følgende beskrivelse fra mor:<br />
” Mor har lurt på om far møter det samme problemet, men har ikke spurt han. Hun<br />
forventer bare at han ikke vil innrømme noe, at han takler alt så bra, at der ikke er<br />
problemer. Mor gir utrykk for at dette er en generell holdning fra far sin side”!<br />
Det mor her projiserer av adferd over på far er helt i tråd med den adferden man kan se<br />
mor har i alle rettsdokumenter der hun beskriver sin omsorgsevne. Der går det meget<br />
godt frem at mor idealiserer seg selv som omsorgsperson, ja faktisk mener mor at hennes<br />
omsorg er langt over gjennomsnittet! Mor generaliserer en holdning til far, som det<br />
ikke blir gitt noen eksempler eller dokumentasjon på at far virkelig har! ”Ut fra det<br />
mor selv beskriver om seg selv kan man omskrive denne beskrivelsen slik ”Mor<br />
innrømmer aldri feil, hun takler alt helt perfekt, det er ikke problemer, dette er en<br />
generell holdning hos mor”. En slik beskrivelse kan dokumenteres ut fra mors egen<br />
beskrivelser av seg selv! Dermed er det sin egen generelle holdning hun beskriver!<br />
Da blir det tydelig at dette er en projeksjon av hennes egen adferd når hun kritiserer far<br />
slik hun gjør over! Heller ikke dette blir problematiser av den <strong>sakkyndig</strong>e!<br />
44
Igjen fremkommer enkle årsaksforklaringer fra mor uten at dette problematiseres av den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e! At mor må ha hjelp igjen (Familierådgivningskontoret) for helt normal<br />
adferd hos barn underbyger igjen at hun ikke evner ta seg av barna, men må støtte seg på<br />
sitt ”nettverk”!!<br />
Like interessante er mors påstander om det eldste barnets problem på skolen. Mens<br />
verken lærer eller rektor finner grunn til å sette inn hjelp for barnet påstår mor at slik<br />
hjelp trengs! Og dette er den samme mor som ringer ukentlig til skolen <strong>og</strong> bekymrer seg<br />
for barna! Påstanden om at far skule ordne opp, men at det ikke ble gjort noe, bekrefter<br />
mor selv ikke stemmer. Faktisk kan dette vel så godt beskrives som mors projeksjon på<br />
far! Mor gjorde ingenting, mens far handlet! I prosesskriv innrømmer mor at etter at far<br />
grep inn, bedret barnets situasjon seg! Allikevel var det dette ”problemet” som var<br />
begrunnelsen for å gå til sak! Igjen er mors begrunnelse interessant, for hun ar fått<br />
”støtte” fra ”flere hold” om at det eldste barnet trenger behandling, hevder den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e! Den <strong>sakkyndig</strong>e skriver ” mor har fått støtte fra flere hold på at det eldste<br />
barnet bør undersøkes nærmere med tanke på om hun trenger behandling. Bl.a. har hun<br />
fått støtte fra sin behandler på familierådgivningskontoret <strong>og</strong> av sin venns sin mor”. Men<br />
sin egen behandler på Familierådgivningskontoret <strong>og</strong> samboers mor har ingen<br />
kunnskap om barnet som bor hos far! Den påståtte ”støtten” de må ha gitt må således<br />
bygge på mors fremstilling, <strong>og</strong> den støttes ikke av noen av de som har kunnskap om<br />
barnets situasjon. I realiteten driver mor krisemaksimering av barnas tilstand!<br />
Det alvorlige er selvfølgelig den <strong>sakkyndig</strong>es manglende problematisering av alle disse<br />
påståtte ”bekymringer”! Faktisk er denne overdrevne form for bekymring mer et<br />
utrykk for mors psykiske ustabilitet, bekymring <strong>og</strong> manglende evne til innsikt i<br />
barnet enn av barnets faktiske problemer! Ikke noe sted blir dette problematisert av<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e!<br />
Vi må huske på at barnas påståtte problem var det mor oppgav som begrunnelsen for at<br />
hun gikk til sak for 2. gang. Således er mor helt avhengig av at dette må fremstå som<br />
alvorlig. At dette bare var et påskudd ser vi av mors egen beskrivelser utover våren 2002<br />
før saken kommer opp! Da bekrefter mor selv i prosesskriv at det eldste barnets situasjon<br />
faktisk er bedret! Dermed er hele grunnlaget for mors rettssak borte. Det viser at det<br />
er andre årsaker til rettssaken! Hvorfor skulle hun stevne far med begrunnelse i ”barnets<br />
problemer” når hun selv beskriver at de bedret seg utover våren, slik <strong>og</strong>så skolen<br />
tilkjennegav! Mors argumentasjon rakner.<br />
Igjen blir andre gitt ansvar for mors handlinger! Familierådgivningskontoret ”anbefalte”<br />
henne å behandle barnet, det samme kontoret påstår mor var de som ”anbefalte” mor å<br />
ta barnet ut av skolen annen hver fredag! Ansvaret fraskiver hun seg hele veien. Når<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e ikke evner se noe av dette viser det en betydelig kunnskapsmangel om<br />
slike personligheter! Når så mor viste det ville bli konflikt viser denne situasjonen at<br />
mor bevist bidrar til konflikt! Mors behov blir viktigere enn barnas! Igjen er det mors<br />
egosentriske adferd vi får beskrevet! Og igjen er det andre som har ansvaret for at det<br />
ble bråk. Skolen får nå skylden, for den var for ”unnfallende” ovenfor far, påstår mor!<br />
45
Interessant er det at mor her erkjenner at det eldste barnet bodde med far, derfor måtte<br />
rektor undersøke det juridiske! I stevninger fremstilles det som om barnet bor mer hos<br />
mor enn hos far! Heller ikke denne ansvarsfraskrivelse problematiserer den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
noe sted!<br />
Så beskriver mor at ” Det verste som kan skje er at han tar det eldste barnet med seg,<br />
f.eks. til Thailand, <strong>og</strong> holder henne der” <strong>og</strong> etterlate henne der for selv å komme tilbake!<br />
Dette er en rimelig paranoid adferd! Heller ikke dette problematiseres av den <strong>sakkyndig</strong>e!<br />
Meget interessant er det å se begrunnelsen mor gir for at det er bedre for barna å bo med<br />
henne enn med far!<br />
Mor påstår ” Hun er sikker på at barna har det best hos henne, <strong>og</strong> refererer her til<br />
trygghet, grenser, stabilitet <strong>og</strong> sosialt nettverk.”!<br />
Hvordan kan en depressiv person som over beskriver seg selv som et ”utrygt barn” gi<br />
andre trygghet?<br />
Hvordan kan en person som har store problemer med egne grenser gi andre trygge<br />
grenser?<br />
Hvordan kan en person som opptrer så ustabilt som mor gjør gi barna stabilitet!<br />
Hvordan kan en person som over tid påfører barna problemer ved stadig å bytte samvær,<br />
gi barna forutsigbarhet?<br />
Slik mor selv beskriver far i sine brev til far, samt beskrivelser av fars skår på MMPI<br />
testen, synes det som om hun gjennom introjeksjon ”stjeler” fars personlighetstrekk<br />
som sine egne når hun fremsetter disse påstander! Mor identifiserer seg i realiteten med<br />
fars positive trekk <strong>og</strong> beskriver dem som sine egne!<br />
Mor bygger opp et fantasipreget fryktbilde av far <strong>og</strong> bruker deretter det som påskudd til å<br />
gå til sak! ”Selv om far kanskje ville kidnappe barna til thailand, måtte hun gå til sak”!<br />
Noen dokumentasjoner for noen av sine fantastiske påstander har mor ikke! For den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e er det nok å komme med påstander! At den eneste som har stukket av med<br />
barna til utlandet er mor, beviser igjen den manglende l<strong>og</strong>ikk i mors påstander. Det<br />
underbyger en forutinntatt ufaglig holdning til saken!<br />
Når mor så påstår at ”Hun sier at hun kunne ha strukket seg langt dersom hun hadde vært<br />
trygg på at barna hadde det godt hos far”! Synes dette mer reflektere den <strong>sakkyndig</strong>es<br />
behov for å gi et kunstig bilde av mor. For mor har ikke vist noen slik evne til å ”strekke<br />
seg langt” i det hele tatt på noe tidspunkt av prosessen. Tvert imot er den en rigid fastlåst<br />
holdning mor presenterer! Mekleres i 2002 kritiserte da <strong>og</strong>så mor for å være nettopp<br />
rigid, noe som førte til at mor lenge gikk rundt å rakket ned på mekleren!<br />
Interessant er den <strong>sakkyndig</strong>es vurdering ut i fra det mor påstår. Hun vurderer mor som<br />
”bekymret” for barna! Ikke ett sted blir noen av de fantastiske påstander mor kommer<br />
med validert! Den påståtte bekymring blir aldri koblet mot mors egen selvbekymring <strong>og</strong><br />
angstproblematikk!<br />
46
Her dokumenteres det at mor kan si hva som helst <strong>og</strong> bli trodd av den <strong>sakkyndig</strong>e! Det er<br />
ikke faglig holdbart! Fraværet av helt elementær kildekritikk er påtagnede! Når<br />
påstandene ikke er etterprøvbare i mangel av eksempler forblir det udokumenterte<br />
påstander! Det har ingenting i en faglig rapport å gjøre!<br />
Over påstår mor at det eldste barnet er så lite hos mor! Samtidig benytter hun argumentet<br />
om at fordi det eldste barnet allikevel er så mye hos mor, så er det ikke vanskelig å flytte<br />
barnet! Igjen er det problemer med l<strong>og</strong>ikken, når man kaster ut påstander som like<br />
etterpå eller før er beskrevet helt motsatt! Det er med undring å registrere at den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e ikke evner seg dette paradokset! Det underbygger igjen den <strong>sakkyndig</strong>es<br />
ensidige fokus på at mor skal ha omsorgen i hele innsamlingen av opplysninger!<br />
Likeledes beskrives det av mor at ”det yngste barnet var <strong>og</strong>så en rolig <strong>og</strong> lett baby å ha<br />
med å gjøre”. Allikevel påstår mor at hun hadde stort behov for hjelp av far når far dro<br />
vekk en uke for å avbestille varer til mors butikk 10 dager etter at barnet var født!<br />
Mor påstår <strong>og</strong>så at ”Hun støttet han i forhold til økonomi <strong>og</strong> orket ikke at han skulle sitte<br />
der igjen alene”, når hun beskriver far i samlivet <strong>og</strong> den påståtte ”avhengigheten” av far!<br />
Sannheten var som vanlig det motsatte! Mor ville ikke ut av forholdet, men kommer etter<br />
at far tar ut skilsmisse med en rekke slike merkelige påstander!<br />
Likedan er det med mors påstand om ” mangel på samarbeid fra hans side”! I en setting<br />
der det foreliger omfatende dokumentasjon på at det er mor som nekter ethvert form for<br />
samarbeide, påstår hun det er far som ikke vi samarbeide! Denne måten å snu<br />
virkeligheten på hodet er typisk for mor. Barna opplever det samme, noe som selvfølgelig<br />
er meget forvirrende for barna!<br />
6.2 Fra samtaler med far<br />
Fra samtale 13.03.02: dette er første møte med far på den <strong>sakkyndig</strong>es kontor. I likhet<br />
med mor får han relativt fritt spillerom i forhold til tema i denne samtalen, <strong>og</strong> blir<br />
innledningsvis bedt om å redegjøre for sitt syn på saken. Han fremstår umiddelbart<br />
som mye mer selvsikker enn mor. Han stiller på kontoret med sakspapirer arkivert<br />
i en perm. Han fremstår som verbalt sterk <strong>og</strong> velordnet. Han gjør detaljert <strong>og</strong><br />
kronol<strong>og</strong>isk rede for sin historie sammen med mor fra de traff hverandre I 1991 <strong>og</strong> til I<br />
dag. D<strong>og</strong> merker den <strong>sakkyndig</strong>e seg at han tidvis har problemer med å gjøre rede<br />
for årstall <strong>og</strong> konkrete tidsangivelser. I sin beskrivelse av tidligere kjøp av felles<br />
bolig legger han relativt stor vekt på økonomi. Han fremstiller seg selv som ansvarlig<br />
<strong>og</strong> dyktig i pengesaker, <strong>og</strong> at mor har hatt fordeler av dette i deres samliv. Han har<br />
betalt ut studielånet hennes (30.000kr).<br />
Tidlig i sin fremstilling kommer han sterkt inn på at mor led av ”angst <strong>og</strong> depresjoner av<br />
ett eller annet slag” <strong>og</strong> at hun allerede I 1993 fikk et ”anfall” der hun forsøkte å drikke<br />
salmiakk. På spørsmål kan han ikke redegjøre mer for detaljene rundt dette, men<br />
47
husker han tok fra henne flasken. Dette var mens hun gikk til psykiater, etter at hun var<br />
ferdig på sykepleierskolen, i følge far. Hun hadde <strong>og</strong>så flere ”anfall”. En gang stengte<br />
hun seg inne på soverommet med kniv, en annen gang på badet med verbale trusler om<br />
at ”nå skal jeg drepe meg”, <strong>og</strong> enda en gang, i følge far.<br />
Far gir utrykk for at det var mors mentale helse som var grunnen til at han tok ut<br />
separasjon I 1999. Deretter beskriver han flere episoder I forbindelse med flyttingen fra<br />
felles bolig, der hun skal ha kastet bøker etter han, skreket etter han I påhør av det eldste<br />
barnet <strong>og</strong> sparket inn en glassdør I hans leilighet I Starefossen. I forbindelse med denne<br />
episoden ble politiet <strong>og</strong> barnevernsvakten tilkalt. I følge far var det slike episoder<br />
”oppover hele tiden”. Han sier <strong>og</strong>så at han har kallet inn hennes familie til møte (uten<br />
henne til stede) for å diskutere hva de burde gjøre I forhold til henne. Man viste aldri når<br />
det ”smalt” neste gang. Det var da hun skrek hemningsløst i påhør av det eldste barnet at<br />
han skjønte at dette måtte det bli slutt på. Han har <strong>og</strong>så forsøkt å snakke med leger for å<br />
hjelpe henne, det er opplagt at hun sliter med ett eller annet. Far mener det er noe fra<br />
barndommen, en dominerende far. Det kunne virke som om det med faren kom igjen<br />
hver gang han sa nei til noe. Far mener at hun lider av <strong>narsissisme</strong>, et inntrykk han<br />
har fått etter å ha snakket med leger om hennes tilstand. Han har <strong>og</strong>så kjøpt en bok<br />
om <strong>narsissisme</strong>.<br />
Far mener det var mor sin mor som presset henne inn I sykepleierutdanningen. Han<br />
mener hun aldri har fungert som sykepleier, <strong>og</strong> at hun heller ikke har fungert I andre<br />
arbeidssammenhenger så lenge han har kjent henne. F.eks. var de enige om å starte<br />
butikk med varer fra Thailand, men etter bare 3 uker ville hun ikke jobbe der lenger. ”Det<br />
har buttet hver gang jeg har forsøkt å få til noe”. Han fremstiller henne som en person<br />
som var glad <strong>og</strong> lykkelig med å gå hjemme <strong>og</strong> ikke arbeide, selv om det eldste barnet<br />
gikk i barnehagen. Som dokumentasjon kan han vise til ”mange kjærlighetsbrev der hun<br />
gir utrykk for å være glad <strong>og</strong> takknemmelig for alt jeg har kjøpt til henne”.<br />
Fars syn på mor som omsorgsperson: Far mener mor fungerer helt fint som<br />
omsorgsperson så lenge hun har et apparat rundt seg. Nevner her problemene som oppsto<br />
da han måtte reise til Thailand I forbindelse med avbestilling av varer rett etter at det<br />
yngste barnet var født. Det var et ”helvete”, i følge far. Videre sier han at mor har en<br />
tendens til å sende den ene fra seg når hun skal ha samvær med begge aleine. F.eks.<br />
sendte hun den ene fra seg for å bake før jul, fordi det var for slitsomt å bake med to<br />
barn. Far mener <strong>og</strong>så at det er svært ofte at det er mormor som har<br />
ettermiddagsamværene med det eldste barnet, eller at det yngste barnet blir igjen i<br />
Norheimsund ”hos fremmede” når mor kommer til byen for å ha samvær med det eldste<br />
barnet.<br />
I følge far har mor hatt en uttalt tendens til å ville forandre på avtaler hele tiden. I de<br />
siste to årene har det derfor vært stadige konfrontasjoner fordi mor har villet bytte<br />
dager.<br />
48
Vedrørende bilder av barna sammen med mors samboer: Far har med seg tre bilder som<br />
han viser den <strong>sakkyndig</strong>e. Bildene er blåst opp I A-4 format. Alle bildene er av mors<br />
samboer <strong>og</strong> ett eller begge barna. På ett av bildene kysser samboer det eldste barnet<br />
på munnen. Det ser ut som bildet er tatt I fjøset. Det eldste barnet har på seg ytterklær <strong>og</strong><br />
lue. Far mener at bildet er arrangert, at de (det eldste barnet <strong>og</strong> mors samboer) nærmest<br />
må ha stilt opp for fot<strong>og</strong>rafen, ellers ville ikke bildet ha blitt så skarpt. Den <strong>sakkyndig</strong>e er<br />
usikker på dette, kan de kanskje ha vært tatt I forbifarten, I forbindelse med en form<br />
for lekeslåssing, som et smellkyss? Far avviser denne muligheten, mener at det er altfor<br />
dårlige lysforhold inne I fjøset til at noe slikt kunne gå an. Dessuten problematiserer<br />
han at han overhodet har fått kopi av disse bildene, siden han aldri har fått bilder av<br />
mor før. Kan det være at hun vil markere noe I forhold til han, som ”ha,ha, se hvor fint<br />
vi har det nå”? Han legger til at han bekymrer seg over omgangstonen der I huset. Det<br />
eldste barnet har fortalt han at de flyr nakne rundt I huset. Far tror at dersom mor får noen<br />
som tar seg av henne I sin hverdag, så kan hun gå ganske langt, men han legger til at han<br />
”for guds skyld” ikke er villig til å ofre ungene. Men han står fast ved at mor er en person<br />
der l<strong>og</strong>ikk ikke har noe med hennes liv å gjøre; hun styres utelukkende av sine behov I<br />
øyeblikket, I følge far.<br />
Vedrørende dommen I byretten sier far at hvis du leser hele dommen så ser du at<br />
dommeren er I tvil, <strong>og</strong> at dommen bygger på at han aldri var hjemme. Dette bygger I<br />
følge far på en løgn fremført av mors venninne som vitnet I retten. Etter dommen forelå<br />
kontaktet han mor <strong>og</strong> sa at han hadde papirer på at venninnen løy, at han kom til å anke<br />
<strong>og</strong> at han dessuten kom til å stevne venninnen for falsk forklaring. Far mener at<br />
grunnen til at mor gikk med på en avtale var at hun skjønte at det som fremkom I retten<br />
ikke holdt vann, at han helt sikkert ville vinne i en ankeforhandling fordi han da hadde<br />
fått tid til å fremskaffe dokumentasjon. Det samme er tilfelle per I dag. Nå kan han bevise<br />
at han ikke jobber så mye, at han ikke har økonomiske vanskeligheter <strong>og</strong> at butikken med<br />
thaivarer var for henne, at han faktisk tapte penger på den. Han gir spontant utrykk for at<br />
han er sikker på at når den <strong>sakkyndig</strong>e får alle fakta på bordet så vil saken falle ut til hans<br />
fordel. Han er sikker på at barna bør bo sammen, <strong>og</strong> at begge bør vokse opp hos han. På<br />
spørsmål fra den <strong>sakkyndig</strong>e om hva han ville gjøre dersom den <strong>sakkyndig</strong>e skulle<br />
komme til et annet resultat sier han at da vil han anke, fordi han er 100% sikker på at<br />
det er best for barna å bo fast hos han.<br />
Beskrivelse av Det eldste barnet: Far beskriver det eldste barnet som en apekatt, hun er<br />
oppe I trærne, nede på bakken, over alt. Tillitsfull, ærlig, dersom hun for eksempel<br />
kommer I skade for å knuse et eller annet, sier hun ifra med det samme. Fungerer<br />
normalt. Veldig god motorikk, ”har sammenheng med at jeg har tatt henne mye med på<br />
turer, latt henne utfolde seg”, sier far. Han har <strong>og</strong>så lært henne å svømme <strong>og</strong> dykke, tar<br />
henne med I klatrevegg på SATS. Etter spørsmål fra undertegnede svarer far at det går<br />
greit med henne sosialt. Hun er kanskje en som vil styre situasjonen. Helt fra<br />
barnehagen har hun vært en som tar initiativ, starter leker. Far mener at det eldste barnet<br />
har venner. Vedrørende problemene I høst sier far at det var lærer som tok initiativ, at<br />
hun opplevde Det eldste barnet som innesluttet. Selv merket han ingen ting, det gikk<br />
49
ganske fort over. Han har ikke blitt henvist til PPT. Far tror det hele henger sammen med<br />
at mor forandret mye på samværavtalene på den tiden. Far opplever at det eldste barnet<br />
står I lojalitetskonflikt mellom foreldrene. Han mener det er negativt at mor ringer <strong>og</strong><br />
spør henne om alt mulig. Det eldste barnet svarer ikke så mye, I følge far. Far ringer aldri<br />
til Norheimsund for å snakke med det eldste barnet. Men Det eldste barnet ringer av <strong>og</strong><br />
til, til han, når hun er alene. Far opplever flere ganger at hun har sagt at hun må legge på<br />
fordi det kommer noen. Far mener det eldste barnet bør fortsette å bo hos han fordi det er<br />
sammen med han hun alltid har bodd. Det er det stabile. Far sier han ikke har spurt det<br />
eldste barnet hvor hun ønsker å bo, han mener det er et utilbørlig spørsmål. Han forteller<br />
at det eldste barnet igjen har vært hjemme fra skolen pga. Ondt I magen. Mener dette har<br />
sammenheng med hele situasjonen. Bebreider mor fordi hun ringer for mye til det eldste<br />
barnet.<br />
Beskrivelse av Det yngste barnet: Litt bortskjemt, ser det I forhold til det eldste barnet.<br />
Oppegående, kvikk <strong>og</strong> rask, liker å gå på turer. Litt mer sårbar type enn det eldste barnet,<br />
tar lettere til geipen hvis hun ikke får viljen sin. Det eldste barnet er ikke slik. Far lurer på<br />
om dette har sammenheng med at det eldste barnet har bodd hos han <strong>og</strong> det yngste barnet<br />
hos mor, har dette sammenheng med at mor sier ja hele tiden? Mor gir lett etter for press,<br />
gir etter dersom ungene begynner å hyle å skrike. Begge barna liker å sitte med far når<br />
han leser eventyr til dem, det yngste barnet liker å sitte nærmere enn det eldste barnet.<br />
Far problematiserer at han har bosatt seg I byen fordi han tilpasser seg barna sine behov,<br />
det er her de er født <strong>og</strong> her skal de bo, ikke på en bondegård I Norheimsund. For sin egen<br />
del kunne han enten ha tenkt seg å ha bolig mer I tilknytning til jobben <strong>og</strong><br />
installasjonene, dvs. utenfor byen <strong>og</strong> ved sjøen, Det hadde vært mer praktisk <strong>og</strong> mer<br />
økonomisk. Alternativet dersom han ikke hadde hatt barna, var å flytte til varmere<br />
himmelstrøk. Men han gjør ikke dette fordi han setter barnas behov først.<br />
Fra samtale 19.03.02: I denne andre samtalen med far er jeg mer strukturert <strong>og</strong> styrende<br />
enn I første samtale. Far oppfordrer meg innledningsvis til å gå ”I dybden” for å komme<br />
frem til riktig resultat. Det er riktig at han i forrige samtale la svært stor vekt på mors<br />
psykiske problemer, <strong>og</strong> det er viktig at jeg går videre <strong>og</strong> finner ut av dette mener far.<br />
Han innleder med å fortelle at han har snakket med mor på telefon i helgen. Hun synes<br />
det er råttent gjort av han å ta gamle kjærlighetsbrev fra henne å legge ved saken, det<br />
samme synes familien hennes. Han forteller <strong>og</strong>så at i dag var det eldste barnet hjemme fra<br />
skolen igjen på grunn av ondt i magen. Far tror det henger sammen med hennes posisjon<br />
”midt imellom”. Mor har ringt til henne 4 ganger på søndag. Da hun våknet I dag<br />
morges sa hun at hun hadde ondt I magen, måtte ligge litt. Men allerede kl. 11 ringte fars<br />
kone til far <strong>og</strong> sa at det eldste barnet var bra igjen. Far mener at det eldste barnet sitt<br />
mageonde har sammenheng med lojalitetsproblemer. Hver gang det er noe kommer ”den<br />
regla” på telefon fra mor.<br />
Barndom familiebakgrunn: Far er født <strong>og</strong> oppvokst I NN. Foreldrene bodde I 2. etasje I et<br />
stort hus midt I sentrum. Mormor <strong>og</strong> morfar bodde I første. Begge foreldrene var<br />
yrkesaktive, mor arbeidet på XX, far var BB for div. YY. Selv var han nært knyttet til<br />
50
esteforeldrene. Han har en yngre søster som nå bor I huset med foreldrene. Han bodde<br />
hjemme til han var 25 år gammel. Han beskriver oppveksten som ”helt grei”, hadde<br />
mange venner. Var aktiv I lek <strong>og</strong> fritidsaktiviteter. Det gikk bra på skolen.<br />
Utdannelse/arbeidssituasjon: Gikk 3 år på gymnas på XX, <strong>og</strong>så denne tiden beskrives<br />
som uproblematisk, han hadde venner, kjæreste, ingen vanskeligheter. Etter gymnaset<br />
studerte han I 3 1/2 år på universitetet I Oslo. Studerte matematikk, biol<strong>og</strong>i, kjemi, fysikk<br />
<strong>og</strong> informatikk. Han tok noen eksamener, men ingen akademisk grad. Han flyttet til BB<br />
25 år gammel. Startet eget firma innen datapr<strong>og</strong>rammering. Driver fortsatt med<br />
datapr<strong>og</strong>rammering, men nå mest for hjemmesider. Han var I militæret I<br />
Kirkenes/Passvik, var marinejeger. Drev med turn på høyt nivå. Var norgesmester I<br />
1983. var nr. To I norgesmesterskapet I karate 1983 <strong>og</strong> norgesmester I 1984. Reiste<br />
mye rundt I Europa I forbindelse med karateutøvelsen, betegner dette som en fin <strong>og</strong><br />
interessant tid.<br />
Pr. I dag driver far et eget firma som har spesialisert seg på konstruksjon <strong>og</strong> montering av<br />
flytebrygger. Dette har han drevet med i mange år, <strong>og</strong> det går meget bra. Noe av<br />
hemmeligheten bak suksessen tror han ligger i at han alltid har stått for alle leddene selv;<br />
han konstruerer, produserer <strong>og</strong> monterer selv. Her kommer hans bakgrunn som<br />
marinejeger inn I bildet. Han har to ansatte i firmaet, men til tider vært oppe I 4. han har<br />
ingen planer om å slutte I denne jobben, ser ingen grunn til å slippe et ”gullegg”. Det er<br />
en fordel at han er fri <strong>og</strong> fleksibel I jobben, <strong>og</strong> I stor grad definerer sin egen arbeidstid.<br />
Dette kommer barna til gode.<br />
Han var gift med en kvinne med en liten datter I BB. Forholdet varte I 2 1/2 år, <strong>og</strong> tok<br />
slutt da hennes tidligere mann kom tilbake. Etter dette flyttet han til Bergen. En av<br />
grunnene for at han valgte Bergen er at han liker naturen her. Dessuten har han<br />
slektninger her, fars bror<br />
Og hans sønn, som er litt yngre enn han selv. Denne fetteren har to gutter ca. På hans<br />
egne barns alder, <strong>og</strong> de treffer hverandre ca. 1 gang pr. måned.<br />
Han forteller at han I utgangspunktet oppfattet mor som ”alle andre”. Først etter en tid<br />
fikk han greie på at hun hadde psykiske problemer. De var sammen I et par år før han<br />
fikk vite at hun brukte tabletter mot depresjon, <strong>og</strong> hun gikk til psykiater I et år før han<br />
fikk vite det. Grunnen til at han fikk vite det var at hun ville ha penger av han for å<br />
betale regningen til psykiateren. Far hevder at det var mor som var mest oppsatt på å<br />
bli gravid med det eldste barnet <strong>og</strong> det yngste barnet. Det var et stadig/daglig mas om<br />
at hun ville bli gravid. Da hun ble gravid med det yngste barnet var han ambivalent,<br />
tenkte at et barn til kanskje ville roe ned situasjonen, men hadde egentlig innsett to år før<br />
separasjonen at dette ikke gikk lenger, <strong>og</strong> begrunnelsen var mor sine psykiske<br />
problemer.<br />
Fra samtale 02.05.02: hensikten med denne samtalen var å ta opp noen poenger som har<br />
fremkommet under arbeidet med saken samt fylle ut manglende innformasjon <strong>og</strong><br />
korrigere eventuelle uklarheter.<br />
51
Vedrørende grensesetting/takling av konflikter: Det første som ble tatt opp med far var<br />
spørsmål om hans forhold til grenser <strong>og</strong> grensesetting I forhold til barna. Til dette svarer<br />
han at han har et normalt forhold til grensesetting, at grensesetting er ganske viktig, <strong>og</strong> at<br />
det eldste barnet er I en alder der hun prøver å flytte grenser. Han gir eksempler fra<br />
dagliglivet, at hun må legge seg om kvelden, at hun ikke kan få alt I butikken <strong>og</strong> at hun<br />
skal oppføre seg høflig ovenfor andre. Han forteller at han aldri hever stemmen I forhold<br />
til Det eldste barnet, fordi det ikke er behov for det. Han bare forklarer tingene <strong>og</strong><br />
irettesetter henne på en ordentlig måte. Han sier at lærer hadde kjeftet på det eldste barnet<br />
en gang, <strong>og</strong> at det eldste barnet da hadde blitt helt fortvilet, begynt å gråte. Fars forklaring<br />
på dette er at det eldste barnet fremdeles sliter med ettervirkninger etter mors sterke<br />
følelsesutbrudd i forbindelse med separasjonen, <strong>og</strong> at hun derfor ikke tåler at folk hever<br />
stemmen/skriker. Når det gjelder det yngste barnet hevder far at hun mangler grenser <strong>og</strong><br />
at mor svikter som omsorgsperson ved ikke å sette grenser for henne. Mor greier ikke å si<br />
nei, I følge far. Far eksemplifiserer dette ved at det yngste barnet legger seg ned <strong>og</strong><br />
griner dersom hun ikke får sjokolade.<br />
Vedrørende innformasjon fremkommet fra skolen: Våren 2002 har det eldste barnet I<br />
følge lærer hatt et unormalt stort fravær <strong>og</strong> ved flere anledninger vært trøtt <strong>og</strong> uopplagt på<br />
skolen. Far har gjennomgående latt være å sende med henne skriftlig melding etter<br />
fravær. Det blir <strong>og</strong>så rapportert fra skolen at det er en del uregelmessigheter med<br />
hensyn til oppfølgingen av leksearbeid. Når far blir konfrontert med dette, hevder han<br />
at lærer tar feil, at det faktisk ikke har vært så omfattende fravær som hun sier. Når<br />
det gjelder påstand om manglende meldinger sier han at han har skrevet meldinger, på<br />
lapper, fordi det eldste barnet sin meldebok har vært borte en stund. Og dersom det noen<br />
gang har vært manglende oppfølging med leksene så kan det skyldes at det eldste barnet<br />
har sagt at hun har gjort leksene på SFO. Han kan muligens latt være å se over leksene en<br />
<strong>og</strong> annen gang, men uansett mener han at mor må ta sin del av ansvaret for dette <strong>og</strong>så.<br />
I forbindelse med gjennomgang av forhold knyttet til skolen kommer far flere ganger inn<br />
på at han opplever lærer som på lag med mor. Han føler noe litt negativt, tror kanskje at<br />
hun ikke liker han, <strong>og</strong> at hun mener at det er mødre som bør ha omsorgen for barn.<br />
Dessuten gir han flere ganger utrykk for at han er skuffet over at disse ankepunktene<br />
kommer opp nå, <strong>og</strong> at han har gitt utrykkelig beskjed om at skolen må si ifra til han med<br />
en gang det er problemer av ett eller annet slag.<br />
Han gjør <strong>og</strong>så et stort poeng av at han stiller seg uforstående til at lærer har vist mor noen<br />
tegninger som det eldste barnet har tegnet, men at han ikke har fått tilbud om å se disse,<br />
noe han mener at han opplagt burde ha fått, siden han har den daglige omsorgen for det<br />
eldste barnet. På spørsmål fra den <strong>sakkyndig</strong>e om dette var tegninger med et bestemt<br />
utrykk eller innhold, svarer han at det var vanlige tegninger, men at lærer ville vise hvor<br />
flink det eldste barnet var til å tegne. Til tross for flere forsøk fra den <strong>sakkyndig</strong>e på å få<br />
oppklart eventuelle missforståelser <strong>og</strong> gi han sjansen til å nyansere sitt synspunkt, står<br />
han på sitt: når lærer vil vise frem det eldste barnet sine tegninger skal hun ta kontakt<br />
med han som er den som har den daglige omsorgen<br />
52
Far tar selv opp sin indignasjon over at mor har gått bak ryggen hans <strong>og</strong> tatt det eldste<br />
barnet ut av skolen annen hver fredag mot å undervise henne i Norheimsund. Far er<br />
overbevist om at dette ikke var til barnets beste, <strong>og</strong> begrunner det med at hun lærer mer<br />
på skolen enn hos mor, dessuten setter en slik ordning det eldste barnet i en særstilling,<br />
hva skal hun si til klassekammeratene? Når den <strong>sakkyndig</strong>e påpeker at det er veldig<br />
vanlig med skilte foreldre for tiden, <strong>og</strong> dertil hørende særordninger, sier han seg enig I<br />
dette <strong>og</strong> legger til at det derfor er ekstra viktig at det eldste barnet har en hverdag ”som<br />
ser normal ut”. Han er dessuten bastant I sitt synspunkt om at denne ordningen var noe<br />
mor fikk til for at hun skulle slippe å reise så mye, altså ut fra bekvemmelighets<br />
hensyn. Når jeg forsøker å si at det eldste barnet <strong>og</strong>så faktisk ville slippe å reise så<br />
mye, <strong>og</strong> kan det tenkes at en slik ordning muligens kunne ha vært tenkt til barnets<br />
beste, avviser han dette kontant <strong>og</strong> begynner å snakke om hvordan mor I stor<br />
utstrekning har benyttet seg av venninner <strong>og</strong> egen mor (mormor) for samvær, slik<br />
at hun kan ha et stort samvær å vise til I forhold til saken.<br />
Vedrørende påstander om mulige overgrep fra mors samboer: dette temaet blir utdypet I<br />
denne samtalen, <strong>og</strong> far fastholder at han har bildemateriell som dokumentasjon, at han<br />
har fått støtte i å være obs. På mulige overgrep fra forskjellige leger samt fra<br />
barnevernsvakten hos politiet, <strong>og</strong> at han burde følge opp saken. På spørsmål om på<br />
hvilken måte han tenker å følge opp, sier han at han må være obs. på eventuelle<br />
forandringer hos det eldste barnet, at noe kommer til utrykk, f.eks. gjennom tegninger.<br />
Far sier at han har spurt det eldste barnet om noen har kledd av henne, tatt på henne eller<br />
gjort ting som hun ikke liker. Til dette svarer hun et nølende nei, I følge far. Den samme<br />
responsen får han når han spør hva hun har gjort hos mor, hun vil ikke snakke om<br />
det. Far bekrefter at han har sagt til det eldste barnet at hun ikke behøver å kysse<br />
på voksne menn, <strong>og</strong> at voksne gutter <strong>og</strong> menn ikke har lov å ta på kroppen hennes, det er<br />
hun som bestemmer. Far sier at han har fått råd om å si dette fra legehold.<br />
Når det gjelder mors samboer konkret har far spurt det eldste barnet om han har kysset<br />
henne flere ganger. Far har sagt til det eldste barnet at hun ikke får lov å kysse mors<br />
samboer, <strong>og</strong> at han (samboer) heller ikke får lov å kysse henne. Far har <strong>og</strong>så sagt til det<br />
eldste barnet at folk som gjør slike ting blir puttet I fengsel.<br />
Far har snakket med advokaten sin om forholdet bør politianmeldes, men sier at han er<br />
redd for å gå inn I et minefelt når det blir spørsmål om hvorvidt kyssingen er frivillig fra<br />
det eldste barnet sin side eller ikke. Gynekol<strong>og</strong>isk undersøkelse har <strong>og</strong>så vært vurdert av<br />
far, men det trengs noe mer konkret, som skader på barnet, I følge barnelege, som far har<br />
drøftet dette med. Den <strong>sakkyndig</strong>e forsøker å snu på situasjonen, tenk deg at du er I<br />
mors samboers sted, hvordan ville du ha reagert på å få slike anklager mot deg. Far<br />
avviser problemstillingen ved å hevde at han aldri ville ha gjort noe slikt mot et barn, at<br />
det følgelig ikke ville ha foreligget tilsvarende bilder, <strong>og</strong> følgelig heller ikke ”konkret<br />
dokumentasjon”. Den <strong>sakkyndig</strong>e konfronterer far med utsagn fra mors samboer om<br />
at han har opplevd situasjonen som svært belastende. Ikke minst for barna. Den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e registrerer at far ikke greier å innta dette perspektivet.<br />
53
Far bekrefter opplysninger fra mors samboer om at han under deres første møte skal ha<br />
spurt denne om han var redd for å møte han aleine. Han benekter at han har truet med å<br />
skyte han hvis det viser seg at overgrepet har funnet sted, det blir politiets oppgave å<br />
reagere da. Far bekrefter at han har vært på tunet til mors nye venn <strong>og</strong> tatt bilde, fordi han<br />
ville vite hvor det eldste barnet holdt til. Han benekter at han er sjalu på mors nye venn;<br />
”det var jeg som ville vekk”. Han tar til etterretning at mors nye venn føler seg utrygg på<br />
han, men at hsn må forholde seg til realitetene; far reagerer bare på konkrete hendelser <strong>og</strong><br />
har bilder som dokumentasjon.<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e forteller <strong>og</strong>så far at mor har stilt spørsmål ved fars fysiske stell <strong>og</strong><br />
omsorg for barna; det har vært et vedvarende problem at jentene har vært røde <strong>og</strong><br />
såre nedentil etter å ha vært hos far. Mor har <strong>og</strong>så vært inne på tanken om overgrep,<br />
men lagt det vekk. Til dette svarer far at dette er typisk for mor; når han kommer med<br />
påstander om overgrep kommer hun med sitt ”takk for sist”. Dessuten vet alle som har<br />
hatt jenter at de blir røde hvis de går med bleier for lenge (Det yngste barnet bruker<br />
fortsatt bleie). Han sier videre at han har en kone med to egne døtre, <strong>og</strong> at hun er den<br />
første som skulle ha merket noe dersom det var snakk om overgrep fra hans side fordi de<br />
I Thailand har et stort problem med misbruk av barn, <strong>og</strong> derfor er spesielt obs. på dette <strong>og</strong><br />
slår hardt ned på det.<br />
Far sier han I den siste tiden har opplevd at barna er I ferd med å skli fra han. Det eldste<br />
barnet trenger en dag <strong>og</strong> komme seg etter samvær med mor, <strong>og</strong> det yngste barnet er<br />
vanskelig å få kontakt med den første delen av hennes samvær med far. Årsaken til dette<br />
mener far er at det går for lang tid mellom samværene for det yngste barnet sitt<br />
vedkommende ettersom far selv har renonsert på ettermiddagssamværet I uken av hensyn<br />
til barnet.<br />
Vedrørende mulige ulike utfall av saken: Far forteller at han har spurt det eldste barnet<br />
om hun kan tenke seg å flytte til Norheimsund, <strong>og</strong> at hun da har svart nei. Han har <strong>og</strong>så<br />
spurt henne om hun kan tenke seg at det yngste barnet flytter til far sammen med<br />
henne, men <strong>og</strong>så dette har hun svart nei til. Når far spør om hun vil at de skal ha det<br />
slik de har det nå, at de bor hver for seg, svarer hun ja. Jeg merker meg at far ved en<br />
tidligere anledning har uttalt at han ikke har spurt det eldste barnet om hvor hun helst vil<br />
bo fordi hun er I en lojalitetskonflikt.<br />
Selv er han klar på at barna bør bo sammen, <strong>og</strong> at det yngste barnet bør flytte til han.<br />
Dette er den eneste løsningen til barnas beste. Han vil da være den som tar alle de<br />
”tunge” avgjørelsene, <strong>og</strong> mor vil da ikke lenger kunne bruke det yngste barnet mot han.<br />
Mor har bare laget konflikter fra dag 1, det er hun som har startet alle konflikter, selv har<br />
han aldri startet noen av konfliktene, bortsett fra å ta ut separasjon, <strong>og</strong> det gjorde han for<br />
barnas skyld. Historien har vist at hun aldri har bidratt til ro, mens det har han gjort.<br />
Barna må samles hos han, som har vist evne <strong>og</strong> vilje til å stanse konflikter, ikke starte<br />
konflikt. Far kan ikke begripe hvordan mor kan oppfatte brev fra han som ”nedlatende”,<br />
de er ikke nedlatende I det hele tatt. Men så lenge mor har noe å bruke mot han, så<br />
stanser ikke konfliktene. Dette ”noe” er det yngste barnet, I følge far.<br />
54
Den <strong>sakkyndig</strong>e problematiserer et tenkt utfall der mor vinner, ikke bar I tingsretten, men<br />
I alle rettsinstanser, hvordan vil far forholde seg til det? Far svarer at han I så fall vil<br />
finne dette veldig rart ut fra historikken, men at han da må gå I seg selv <strong>og</strong> be noen<br />
andre granske han for å få greie på hva som er galt med han, <strong>og</strong> hva som gjør at<br />
retten kan se på mor som en person med bedre omsorgsevne enn han. Uansett utfall I<br />
første omgang er han 100% sikker på at han kommer til å anke.<br />
Når den <strong>sakkyndig</strong>e problematiserer mulig samværordning; tør han virkelig sende barna<br />
til mor hvis hun er så gal som han sier, sier han at mor ”vær så god skal ha dem like mye<br />
som nå”, <strong>og</strong> han begrunner det med at det er barnas beste å ha så mye kontakt med mor.<br />
Vi snakker <strong>og</strong>så litt om forestående sommerferie. Han stiller seg totalt uforstående til at<br />
Det yngste barnet ikke skal få være med til Thailand I 4 uker, som er mors påstand, <strong>og</strong><br />
kan ikke på noe vis tenke seg at dette er negativt for barnet, dessuten tok mor barna<br />
med på ferie I fjor, uten å gi noen beskjed til han på forhånd.<br />
Far viser meg en tegning av det eldste barnet som forestiller han selv, hans thailandske<br />
kone <strong>og</strong> henne sto barn sammen med det eldste barnet <strong>og</strong> det yngste barnet <strong>og</strong> mener<br />
denne sier noe om hvordan det eldste barnet oppfatter sin egen familie. Han forteller at<br />
hans egne foreldre kommer på besøk ca. annen hver måned, <strong>og</strong> at de har god kontakt med<br />
flere naboer. Det eldste barnet har en god venninne I nabolaget. Hans kone kjenner flere<br />
fra Thailand, men det er ikke alltid det passer like godt å få besøk av dem; det kan bli litt<br />
vel mye.<br />
Vurdering: Den <strong>sakkyndig</strong>e opplever far i hele denne samtalen som meget defensiv når<br />
han blir konfrontert med ubehagelige problemstillinger. Han reagerer gjennomgående<br />
med sinne <strong>og</strong> anklager rettet mot andre, først <strong>og</strong> fremst mor, men <strong>og</strong>så lærer <strong>og</strong> mors<br />
samboer. Han viser en gjennomgående tendens til å fremstå feilfri <strong>og</strong> retthaversk selv,<br />
mens årsakene til tidligere <strong>og</strong> nåværende konflikter ene <strong>og</strong> alene ligger hos den andre<br />
parten, mor. I sin kamp for å bevise at han har rett, <strong>og</strong> for å ”vinne”, opplever den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e at han mister barnas behov fullstendig av syne.<br />
Det er en fullstendig annerledes gjengivelse av fars beskrivelser som skjer, i forhold til<br />
det vi finner hos mor. Mens mors beskrivelser i hovedsak ukritisk gjengies uten<br />
vurderinger <strong>og</strong> problematiseringer, så blir både fars adferd (”D<strong>og</strong> merker den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e seg at han tidvis har problemer med å gjøre rede for årstall <strong>og</strong> konkrete<br />
tidsangivelser”) <strong>og</strong> beskrivelser umiddelbart utsatt for problematisering <strong>og</strong> kritikk!<br />
Mens det hos mor i hovedsak bare foreligger gjengivelse av mors udokumenterte<br />
påstander blir fars beskrivelser stadig problematisert. Likeledes finnes det ikke en<br />
eneste bemerkning om at mor ikke husker detaljer, selv om mor selv både til leger <strong>og</strong><br />
senere <strong>sakkyndig</strong>e beskriver betydelige konsentrasjonsvansker! Mens det hos mor er<br />
gjengivelser av mors udokumenterte påstander, ser vi at far konfronteres med mors<br />
påstander <strong>og</strong> sin egen adferd. At denne utelukkende fremstilles negativ fremstår som<br />
bevist ensidig!<br />
55
Det ser ut som den <strong>sakkyndig</strong>e aksepterer mors påstander, mens fars beskrivelser ikke<br />
blir akseptert <strong>og</strong> derfor utsatt for kritikk. Gjennomgående i samtaler med far, blir far<br />
stadig konfrontert med mors udokumenterte påstander, noe som presser far inn i et<br />
defensivt ”hjørne”! At mange av påstandene mor kommer med <strong>og</strong> som far konfronteres<br />
med er ukjente for far gjør ikke situasjonen bedre! Far var ikke kjent med de påståtte<br />
problemer rundt barnets lekser eller meldinger ved fravær! En slik ensidig negativ<br />
vinkling kan kun bygge på en forutinntatt holdning til sakens utfall. Når den<br />
forekommer allerede i beskrivelsene av ”premissene”, er den et forsvar for den<br />
<strong>sakkyndig</strong>es forutinntatte holdning om mor. Hadde den <strong>sakkyndig</strong>e vært objektiv, ville<br />
fars beskrivelser blitt gjengitt her uten negativ kritikk! Den kritikken ville skjedd under<br />
senere vurderinger!<br />
Mens mor påstår at hun underholdt partene i samlivet, bekrefter den <strong>sakkyndig</strong>e at far<br />
betalte mors studielån! Her avslører den <strong>sakkyndig</strong>e at mors påstander ikke kan være<br />
sanne!<br />
Et annet moment som er fremtredende er at den <strong>sakkyndig</strong>e hos mor gjengir hva mor<br />
sier, mens det hos far like mye er en vurdering av far (”Han fremstår umiddelbart som<br />
mye mer selvsikker enn mor. Han stiller på kontoret med sakspapirer arkivert I en perm.<br />
Han fremstår som verbalt sterk <strong>og</strong> velordnet. Han gjør detaljert <strong>og</strong> kronol<strong>og</strong>isk rede for<br />
sin historie sammen med mor fra de traff hverandre I 1991 <strong>og</strong> til I dag.”) Dette viser en<br />
tydelig forskjell i metode mellom partene. Dette er ikke hva far forteller, men en<br />
tolkning av far! Det er et klart metodebrudd, for den <strong>sakkyndig</strong>e kan ikke senere<br />
begynne å vurdere sine egne tolkninger slik det her skjer! Dette beskriver egentlig en<br />
klar iver hos den <strong>sakkyndig</strong>e allerede i fars første møte om å sverte far! Det er<br />
forutinntatthet!<br />
Mens det hos mor ikke beskrives noen feil, til tross for omfattende dokumentasjon om<br />
negativ adferd, begynner den <strong>sakkyndig</strong>e umiddelbart <strong>og</strong> beskrive feil hos far! Mens<br />
far kritiseres for å beskrive kjøp <strong>og</strong> salg av felles bolig, når han faktisk snakker om<br />
økonomiske forhold, foreligger det ingen kritikk av mor når hun uriktig påstår å ha<br />
underholdt partene i samlivet! Når mor i sin forklaring påstår at hun ikke kom godt ut<br />
av det økonomisk (etter å ha mottatt nærmere 700.000) i <strong>og</strong> etter samlivet blir dette aldri<br />
problematisert av den <strong>sakkyndig</strong>e.<br />
Det er avslørende at mens mors første møte med den <strong>sakkyndig</strong>e er beskrivende for<br />
mors påstander, er fars første møte kritisk tolkende. Diskvalifiserende er det <strong>og</strong>så at<br />
det ikke gies noen beskrivelse av hva far sier, men den <strong>sakkyndig</strong>es tolking av det far<br />
sier! Det virker som om partenes syn siles i ulike maskenett! Mors nett har store masker,<br />
fars nett er finmasket! Dette er forskjellsbehandling <strong>og</strong> et klart utrykk for både metodefeil<br />
<strong>og</strong> at partene vurderes ut fra ulike mål!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>es avslører sitt negative syn på far gjennom sin språklige beskrivelse.<br />
Gjennomgående blir fars utrykk <strong>og</strong> beskrivelser satt i gåseøyne på en slik måte at man<br />
får inntrykk av at utrykkene latterliggjøres. (”Tidlig I sin fremstilling kommer han sterkt<br />
inn på at mor led av ”angst <strong>og</strong> depresjoner av ett eller annet slag” <strong>og</strong> at hun allerede I<br />
56
1993 fikk et ”anfall” der hun forsøkte å drikke salmiakk”). Det som diskvalifiserer<br />
rapporten som et faglig dokument, er at det i beskrivelser av mor ikke benyttes en slik<br />
omfattende stigmatisering av mors utrykk <strong>og</strong> påstander. Dermed viser den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
at hun observerer mor <strong>og</strong> far gjennom ulike filtre!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e blir så ivrig etter å kritisere far at hun påstår at: ”På spørsmål kan<br />
han ikke redegjøre mer for detaljene rundt dette”! Deretter fortsetter den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
nettopp med å beskrive detaljer far formidler: ”Dette var mens hun gikk til psykiater,<br />
etter at hun var ferdig på sykepleierskolen”! Problematisk for den <strong>sakkyndig</strong>e blir<br />
det jo at detaljer var beskrevet i de dokumenter hun tok ut av saken!<br />
Mens far beskriver en rekke tilfeller av mors somatiske utpressing (selvmordstrusler) slik<br />
det fremkommer i MMPI testen for mor, synes den <strong>sakkyndig</strong>e mer opptatt av å sette<br />
disse utsagn i gåseøyne for å latterliggjøre dem! Denne formen for somatisk<br />
manipulasjon <strong>og</strong> trusler blir aldri problematisert av den <strong>sakkyndig</strong>e. Mor blir ikke noe<br />
sted konfrontert med dette!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e gjengir fars beskrivelser av mors ukontrollerte, aggressive <strong>og</strong> ustabile<br />
adferd, men konfronterer aldri mor med disse! Det blir heller ikke senere<br />
problematisert! Interessant er det at mens den <strong>sakkyndig</strong>e her gjengir fars bekymring for<br />
mors narsissistiske adferd, gjør ikke den <strong>sakkyndig</strong>e i 2003 noen vurdering av det, men<br />
bare av dyssosial forstyrrelse!<br />
En annen betydelig forskjell i partenes beskrivelser er at mens det for mors beskrivelser<br />
benyttes ord som ”spontant” <strong>og</strong> ”med innlevelse” om mors påstander, blir det hos far<br />
benyttet ”far gir utrykk for”, <strong>og</strong> ”I følge far”! Det gjenspeiler tydelig den sympati den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e får for mor i kontrast til den kritiske holdning som på ulikt vis fremkommer<br />
mot far. Beskrivelser skal gi et inntrykk av at far ikke husker detaljer! Dette blir et ledd i<br />
å ufarliggjøre fars kritikk av mor! Men fars evne til å huske detaljer er helt irrelevant<br />
om det ikke gjøres samme vurdering av mors evner til å huske detaljer! Og det skjer ikke!<br />
Igjen er det en metode for far <strong>og</strong> en annen for mor!<br />
Far tillegges <strong>og</strong>så meninger andre har slik vi ser det beskrevet i ”Far mener det var mor<br />
sin mor som presset henne inn I sykepleierutdanningen”! Faktum var at mor selv fortalte<br />
til far at hun følte seg presset til en slik utdannelse av sin mor!<br />
Videre gjengir rapporten at far mener mor ikke fungerer verken som sykepleier eller i<br />
arbeid, mens dette ikke problematiseres av den <strong>sakkyndig</strong>e noe sted som utrykk for mors<br />
manglende sosiale fungering! Et viktig trekk ved omsorgsevne! Videre er beskrivelsene<br />
om at ” Han fremstiller henne som en person som var glad <strong>og</strong> lykkelig med å gå hjemme<br />
<strong>og</strong> ikke arbeide” helt i tråd med den adferd mor viser før <strong>og</strong> etter separasjonen mens<br />
intensjonen til den <strong>sakkyndig</strong>e synes å være å stigmatisere fars beskrivelse av mor! At<br />
mor i 2008 fremdeles går hjemme underbygger fars beskrivelser som riktige <strong>og</strong> ikke<br />
stigmatiserende!<br />
57
Far beskriver en rekke alvorlige adferdstrekk ved mor som barna utsetts for, uten at den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e problematiserer dette på noe tidspunkt! (”Mor har en tendens til å sende den<br />
ene fra seg når hun skal ha samvær med begge aleine”). Dette er en adferd som er<br />
skadelig for små barn <strong>og</strong> det er en adferd som underbygger mors manglende sosiale<br />
fungering ovenfor barna uten at dette problematiseres av den <strong>sakkyndig</strong>e! Den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e er mer interessert i å dempe det negative bildet far dokumenterer, <strong>og</strong><br />
dermed fremstå både forutinntatt <strong>og</strong> partisk!<br />
Videre tillegges far den mening at ”Far mener mor fungerer helt fint som omsorgsperson<br />
så lenge hun har et apparat rundt seg”! Dette er stikk i strid med alle de beskrivelser far<br />
gir av mors fungering! Det far fortalte var at mor må ha et stort nettverk for i det hele tatt<br />
å fungere! Det er noe helt annet! Den <strong>sakkyndig</strong>e forvrenger det far sier ut i fra en<br />
forutinntatt holdning til saken.<br />
Det er gjennomgående at alle fars beskrivelser av mor som er skadelige for barna uteblir<br />
i den <strong>sakkyndig</strong>es vurderinger! Videre blir fars beskrivelse av at ” Det yngste barnet blir<br />
igjen I Norheimsund ”hos fremmede” når mor kommer til byen for å ha samvær med Det<br />
eldste barnet” forsøkt latterliggjort ved at det settes gåseøyne rundt ”hos fremmede”. Mor<br />
hadde på dette tidspunktet akkurat flyttet til Norheimsund. Et lite barn på 3 år må<br />
oppleve en slik fravær av mor som negativt i nye omgivelser! Ikke noe sted<br />
problematiseres dette! At mor har kjent sine nye omgivelser en stund, forandrer ikke på<br />
dette!<br />
Når far viser bilder av at barna kysser mors samboer, fremstiller den <strong>sakkyndig</strong>e det som<br />
ufarlig lek! (”...kan de kanskje ha vært tatt I forbifarten, I forbindelse med en form for<br />
lekeslåssing”)! Den <strong>sakkyndig</strong>e begynner umiddelbart å vurdere bildene far er<br />
bekymret for <strong>og</strong> legger ensidig til grunn at de ikke er skadelig for barna! De blir<br />
overhodet ikke satt i sammenheng med mors øvrige adferd eller at de kan være et utrykk<br />
for mors behov for hevn for det hat mor tilkjennegir etter separasjonen! Kan bildene være<br />
et utrykk for mors ønske om å såre far? Den <strong>sakkyndig</strong>e viser overhodet ingen forståelse<br />
for far uttalte bekymring for barna!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>es ensidige pro-mor holdningen kommer klart til syne når hun senere kun<br />
viser bekymring for hva slike bilder mor sender, betyr for de voksne! Det er de voksnes<br />
følelser som blir problematisert, ikke barnas! At den <strong>sakkyndig</strong> er forutinntatt<br />
fremkommer meget godt ved at fars følelser ikke betyr noe, mens mors samboers såre<br />
følelser av å bli avslørt blir et tema! Dette er konfliktdrivende. Den <strong>sakkyndig</strong>e mener<br />
dette først blir et problem når far kritiserer mor for dette! Interessant er det at den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e vier et helt avsnitt til disse bildene, når hun mener de ikke betyr noe! Den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e respekterer over hodet ikke fars livssyn om å skjerme barna for slike<br />
handlinger!<br />
Mens far kritiseres for sin reaksjon på bildene, problematiseres det ikke noen<br />
steder at mor faktisk tar <strong>og</strong> sender bildene! Mors provokasjoner blir ikke<br />
problematisert, i stedet blir fars reaksjon på mors provokasjoner problematisert!<br />
Den opplagte konflikt slike bilder skaper blir først et problem når far reagerer på dem,<br />
58
men da er skaden ovenfor barna allerede skjedd! Mors konfrontasjon blir oversett,<br />
mens fars reaksjon på konfrontasjonen blir problematisert!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e problematiserer heller ikke mors manglende l<strong>og</strong>ikk slik far beskriver!<br />
Dette fremkommer tydelig i motstridende påstander en rekke steder i mors dokumenter!<br />
For eksempel mente mor at far både arbeidet for mye, <strong>og</strong> samtidig ikke ville arbeide!<br />
Mor mente <strong>og</strong>så at hun underholdt familien i samlivet, samtidig som hun skriver til<br />
ligningskontoret at hun ikke har vært i lønnet arbeid!<br />
Far beskriver en rekke alvorlige forhold rundt mor. De blir ikke problematisert noe sted! I<br />
stedet beskriver den <strong>sakkyndig</strong>e hvordan hun spør far om hva han gjør om mor allikevel<br />
får omsorgen! En slik konfrontasjon underbygger i høyeste grad at den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
allerede her i fars første møte har bestemt seg for utfallet av saken! Det underbygges<br />
<strong>og</strong>så av at mor aldri blir konfrontert med hva hun vil gjøre om far får omsorgen!<br />
Igjen avspeiles de ulike metoder partene vurderes ut i fra!<br />
Mens far tilkjennegir at han kan dokumentere sine beskrivelser, finnes det ikke noe<br />
sted noen dokumentasjon for mors påstander! Heller ikke dette blir problematisert av<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e! Faktisk beskrives far å ha med seg en ringperm med disse<br />
dokumenter! Ikke noen av disse dokumenter eller opplysninger er beskrevet eller<br />
gjengitt i rapporten! Før den <strong>sakkyndig</strong>e har hørt fars argumenter <strong>og</strong> før fars<br />
dokumenter (i ringperm) er vurdert fremstår den <strong>sakkyndig</strong>e her i første møte med en<br />
holdning om at mor skal ha omsorgen! Det avslører den <strong>sakkyndig</strong>e som klart<br />
forutinntatt i saken <strong>og</strong> dermed har heller ikke rapporten noen faglig verdi! Partene skal<br />
ha anledning til å fremme sitt syn, det gies far ikke anledning til!<br />
Interessant er beskrivelsene far kommer med som forteller at barnet faktisk gjør<br />
opp for seg <strong>og</strong> sier unnskyld når det har gjort noe galt. Det viser at far har lært barnet<br />
slike verdier. Dette kommer i et interessant lys når man ser hvordan mor påstår at<br />
barnet ikke sier unnskyld. Kan det ha vært at barnet selv ikke oppfatter at det<br />
hadde skyld i de aktuelle hendelser mor tvinger barnet til å be om unnskyldning?<br />
Kan det være at vi igjen ser mors egen adferd projisert over på barnet? Mor beskriver<br />
seg selv som en som ikke gjør noen feil <strong>og</strong> dermed ikke har behov for å si unnskyld!<br />
Det kan forklare hvorfor barnet selv føler seg urettferdig behandlet, slik barnet selv ofte<br />
beskriver i relasjon til mor.<br />
Igjen ser vi eksempel på den <strong>sakkyndig</strong>es stigmatisering av fars beskrivelser slik far<br />
beskriver barnet: ” Veldig god motorikk, ”har sammenheng med at jeg har tatt henne mye<br />
med på turer, latt henne utfolde seg”, sier far”! Når far årsaksforklarer den dokumentert<br />
gode motorikk hos barnet med at han tok barnet med ut i naturen <strong>og</strong> lot det prøve<br />
utfordringer, blir dette nærmest automatisk latterliggjort <strong>og</strong> mistenkeliggjort av den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e! Helt uten å kjenne verken barnet eller mor <strong>og</strong> far, mistenkeliggjøres <strong>og</strong><br />
stigmatiseres fars beskrivelser. Dette underbygger i høyeste grad en forutinntatthet hos<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e.<br />
59
Interessant er det at fars beskrivelse av barnet stemmer med det både barnehage <strong>og</strong> skole<br />
beskriver. Hun var den som tok initiativ i lek blant venninner. I dag ser vi det motsatte!<br />
Også mors betydelige kontrollerende adferd gjennom sine stadige telefoner til barna<br />
beskrives. Vi ser den samme kontrollerende adferd i dag, der barna nektes kontakt med<br />
sin far! Ikke noe av dette problematiseres av den <strong>sakkyndig</strong>e!<br />
Fars bekymringer for det minste barnet fører ikke til noen problematisering fra den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e! Interessant er den <strong>sakkyndig</strong>es beskrivelse av fars bosted. Det skal<br />
tilsynelatende problematiseres at far sier han godt kunne tenkt seg å bo i litt mer landlige<br />
omgivelser! Hvorfor tar den <strong>sakkyndig</strong>e dette med i sin rapport?? Hva skal slike<br />
beskrivelser tjene til?<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e innrømmer at far ba henne gå i dybden når det gjaldt mors psykiske<br />
fungering. Dette skjer imidlertid ikke noe sted! Den <strong>sakkyndig</strong>e tar ikke fars reelle<br />
bekymring på alvor noe sted! Denne analysen går dypere psykol<strong>og</strong>isk enn det den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e gjør!<br />
Mens far i detalj evner å beskrive <strong>og</strong> forstå barnas ”vondter” i deres vanskelige<br />
situasjon finner vi ingen slik forståelse hos mor! Heller ikke dette synes den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e å evne å problematisere! Far beskriver flere steder mors provoserende <strong>og</strong><br />
konfliktdrivende adferd på telefon. Ikke noe av dette problematiseres av den <strong>sakkyndig</strong>e!<br />
Fars oppvekst avviker markant fra mors problematiske oppvekst! Heller ikke dette evner<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e sette seg inn i å se i relasjon til hvem som har de beste forutsetninger for<br />
å gi barna best omsorg! Det er godt dokumentert i all faglitteratur at mors<br />
oppvekstforhold er klassisk for senere psykiske problemer. Dette blir fullstendig<br />
oversett!<br />
Det foreligger flere feilaktige beskrivelser av far, bland annet påstår den <strong>sakkyndig</strong>e at<br />
” Drev med turn på høyt nivå. Var norgesmester I 1983. var nr. To I norgesmesterskapet<br />
I karate 1983 <strong>og</strong> norgesmester I 1984.”!. Det stemmer dårlig for far drev ikke med turn i<br />
1983!<br />
Det dokumenteres at far evner å være yrkesaktiv i motsetning til mor som sliter med<br />
en psykisk problematikk! Heller ikke dette tillegges vekt av den <strong>sakkyndig</strong>e!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e påstår her at ”Far har gjennomgående latt være å sende med henne<br />
skriftlig melding etter fravær”! Dette er ikke noen beskrivelse fra far men en feilaktig<br />
oppfatning fra den <strong>sakkyndig</strong>e med sitt opphav i lærers beskrivelse at det eldste barnet<br />
ikke hadde med meldinger for en del fravær. Mens skolen ikke vet om dette var fravær<br />
etter samvær hos mor eller fra far, viser fraværboken på skolen at det i hovedsak er<br />
etter samvær med mor at det ikke foreligger meldinger! Videre bekrefter lærer at<br />
skolen fikk muntlig melding fra far når han brakte det eldste barnet til skolen! Igjen<br />
kommer det til syne laver terskler for å tillegge far negative karakteristikker som ikke er<br />
riktige! Kanskje ikke så rart far oppleves som ”defensiv”!<br />
60
Den <strong>sakkyndig</strong>e fortsetter å bringe inn problematiseringer fra hva andre skal ha sagt,<br />
uten at dette er validert! Dette er noe vi ikke finner ved mors beskrivelser. Der er det<br />
ikke noen problematiseringer i det hele tatt! Hos far påståes det at ”Det blir <strong>og</strong>så<br />
rapportert fra skolen at det er en del uregelmessigheter med hensyn til oppfølgingen av<br />
leksearbeid”! Det skolen beskriver er at det ved en del mandager ikke er gjort lekser<br />
(fra fredag), men at de ikke vet om dette er etter mors samvær eller hos far! Mor<br />
innrømmer at hun ikke gjør lekser med det eldste barnet, for hun ”vil ikke bruke den korte<br />
tiden samværet er på det”! Dermed bryter hun både avtalen med skolen om å ta barnet<br />
ut av skolen fredager mot å gjøre skolearbeide med barnet, samt heller ikke gjøre lekser<br />
med barnet! I dok.153 går det meget tydelig frem at mor har ansvaret for 5 av dagene<br />
Det eldste barnet er fraværende, i stedet for å se dette opplagte, blir far ansvarliggjort for<br />
barnas påståtte uregelmessigheter, mens det i virkeligheten er mor som står bak denne<br />
uregelmessigheten! Far tar disse opplysningene alvorlig <strong>og</strong> sjekker senere med<br />
skoledagboken <strong>og</strong> med sine notater vedr. samvær. Det viser seg at det eldste barnet har<br />
11 fraværdager I hele skoleåret 2001/2002. 5 av disse har vært mens hun hadde samvær<br />
med Mor. Av disse 5 finnes det bare en melding I meldingsboka. I de andre 6 dagene var<br />
det eldste barnet med far. En av disse 6 er det ingen meldingsbok på, den skrev far på en<br />
lapp fordi han ikke fant meldingsboka. De andre er det registrert melding på. Den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e forfalsker i realiteten fakta for å tilpasse dem til sin opplagt forutinntatte<br />
holdning til saken.<br />
I sin iver etter å sverte far glemmer den <strong>sakkyndig</strong>e hva hun selv skriver i sin rapport! At<br />
innformasjon fra skole <strong>og</strong> mor tilbakeviser at far skal ha noe ansvar for de påståtte<br />
uregelmessigheter ved skolen evner ikke den <strong>sakkyndig</strong>e se i det hele tatt! Igjen svekkes<br />
den faglige verdien av rapporten. Igjen kritiseres far for mors provokasjoner!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e prøver å bygge opp en argumentasjon om at far ikke evner å innrømme<br />
feil. Problemet slik vi ser med denne episoden er at øvrige opplysninger motsier den<br />
<strong>sakkyndig</strong>es argumentasjon. Dette vitner om svak faglig innsikt <strong>og</strong> dertil større evne til<br />
en forutinntatt holdning til saken. Igjen er det uavhengig av fars evne til å innrømme feil<br />
(noe den <strong>sakkyndig</strong>e selv skriver fra MMPi rapporten at far evner) helt irrelevant om<br />
far evner innrømme feil eller ikke. Det foreligger nemlig ingen vurdering av mors evne til<br />
å innrømme feil, <strong>og</strong> dermed kan man ikke sammenligne parten! Igjen en metodefeil!<br />
Likeledes er det tydelig at den <strong>sakkyndig</strong>e her under beskrivelsene av premissene<br />
allerede begynner å diskutere <strong>og</strong> vurdere forhold i saken ved å trekke inn<br />
beskrivelser fra andre parter med den hensikt å svarte far. Det skjer en<br />
sammenblanding av premisser <strong>og</strong> vurderinger som umulig gjør en etterprøving av<br />
konklusjoner, i den utstrekning de finnes! Det som ser ut som fars forsøk på<br />
ansvarsfraskrivelse kan like godt tolkes som uvitenhet om de påstander den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
kommer med! Både fravær <strong>og</strong> manglende lekser var ukjent for far! Som<br />
dokumentasjonen viser skjedde dette hos mor! Når den <strong>sakkyndig</strong>e så mener dette er<br />
kritikkverdig, bør denne kritikk i høyeste grad ramme mor! Den <strong>sakkyndig</strong>e gjør ingen<br />
vurdering av at far til tross for å ha gitt skolen beskjed ikke får noen slik innformasjon fra<br />
skolen!<br />
61
Igjen ser vi det paradoksale at mens den <strong>sakkyndig</strong>e ved flere av fars årsaksforklaringer<br />
påstår det kan være flere/andre årsaker enn det far legger til grunn, er det bare en mulig<br />
årsak når det gjelder fravær uten melding! Da har far ansvaret! Likeledes blir det et<br />
paradoks at når fakta kommer opp fremstår mor som en større bidragsyter til sakens<br />
problemer enn det far gjør! Disse beskrivelsene tar den <strong>sakkyndig</strong>e ut av saken. Mens<br />
årsaksforklaringer fra far kritiseres for å være endimensjonale, blir ikke mor kritisert for<br />
sine endimensjonale årsaksforklaringer! Det underbygger den <strong>sakkyndig</strong>es ensidige <strong>og</strong><br />
forutinntatte holdning til saken!<br />
Og dette er et av de mer alvorlige ankepunkter mot den <strong>sakkyndig</strong>e. Når far etter å<br />
ha blitt konfrontert med en påstand søker å dokumentere den, viser det seg at den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e <strong>og</strong> ingen andre heller for den saks skyld er interessert. Far skal ikke gies<br />
sjansen til å korrigere den <strong>sakkyndig</strong>es feilaktige bildet av virkeligheten! En slik<br />
dokumentasjon brukes mot far som et ”bevis” på at far ikke evner innrømme at han<br />
tar feil! Men far tar ikke feil, han hindres bare i å bevise at han ikke tar feil! Det<br />
kan ikke tolkes annerledes enn at den <strong>sakkyndig</strong>e ikke vil høre sannheten. Den<br />
virkeligheten hun vil ha frem er kommet frem, <strong>og</strong> om noen annen virkelighet finnes,<br />
søkes denne dysset ned eller skjult. Den <strong>sakkyndig</strong>e søker ikke sannheten, men det<br />
som underbygger hennes forutinntatte holdninger.<br />
Interessant er det at den <strong>sakkyndig</strong>e mener far gjør et stort poeng av det over beskrevne,<br />
for hun fortsetter: ” Han gjør <strong>og</strong>så et stort poeng av at han stiller seg uforstående til at<br />
lærer har vist mor noen tegninger...”!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e presser far opp i et defensivt hjørne med sine over beskrevne påstander<br />
som strider mot alle fakta i saken. Når far så befinner seg stresset trengt inn i et hjørne<br />
bruker hun beskrivelsene av noen tegninger far synes han burde fått sett som begrunnelse<br />
for at far ikke evner ta andres perspektiv! Dette slår nå tilbake på den <strong>sakkyndig</strong>e for det<br />
dokumenteres nå at det er den <strong>sakkyndig</strong>e som ikke evner å være nyansert! Uansett<br />
fars adferd, kan man ikke si noe om hva som er til barnas beste uten å se om mors adferd<br />
er noe bedre. Som det beskrives meget tydelig over <strong>og</strong> eller i rapporten viser ikke<br />
mor noen som helst evne til å se verken barnas eller andres syn! Dermed blir det<br />
irrelevant hvordan far reagerer trengt opp i et hjørne eller ikke! Heller ikke dette evner<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e problematisere!<br />
Det interessante <strong>og</strong> alvorlige er at det ikke noe sted fremkommer en slik metodebruk<br />
ovenfor mors påstander eller avvikende adferd. Mor beskyttes for negative<br />
problematiseringer <strong>og</strong> dermed vet ikke den <strong>sakkyndig</strong>e hvordan hun vil reagere når<br />
samme metode benyttes om henne! Dette er klare metodefeil.<br />
Mens det hos far letes etter feil blir de samme feil hos mor oversett <strong>og</strong> bortforklart!<br />
I hemmelig avtale med skolen tar mor barnet ut av skolen hver fredag mot å undervise<br />
det i Norheimsund. Noen undervisning ble det ikke, ei heller lekser ble gjort! I stedet for<br />
å problematisere at mor, bak fars rygg tar barnet ut av skolen mens barnet bor med far, er<br />
det fars reaksjon på mors konfliktdrivende adferd som blir problematisert! Slik snues<br />
62
virkeligheten på hodet i en iver etter å sverte far! Dette underbyger igjen at den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e er forutinntatt <strong>og</strong> ikke verken evner elle vil legge til grunn opplagte fakta i<br />
saken. Mor skal vinne, <strong>og</strong> i sin iver etter å ”dokumentere”, undras fakta i saken! Dette er<br />
i realiteten svindel med datagrunnlaget!<br />
At barna slett ikke var i Norheimsund vet vi for det er ofte mormor som henter barnet til<br />
Askøy <strong>og</strong> barnet er på disse dager ikke en gang med verken mor eller sin søster! I stedet<br />
for å se på det faktum at mor søker øke sitt samværregnskap for syns skyld, overser<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e å vurdere alt som kan underbygge en slik adferd. Den <strong>sakkyndig</strong>e prøver<br />
febrilsk å overbevise far om at dette var til barnets best, uten en gang å vurdere mors<br />
motiv for å hemmelig holde en slik særordning med skolen! Det er meget kritikkverdig<br />
av den <strong>sakkyndig</strong>e <strong>og</strong> viser hvor ensidig <strong>og</strong> forutinntatt hele vurderingen er. En slik<br />
konfliktdrivende adferd er overhodet ikke til barnas beste!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e ser bare sitt eget syn <strong>og</strong> evner ikke på noe tidspunkt å ta inn over seg<br />
den dypere problematikk mors adferd viser! Det underbygger en manglende faglig<br />
forståelse for sakens kompleksitet <strong>og</strong> er diskvalifiserende for rapportens faglige<br />
verdi.<br />
Denne form for forsvar av mors adferd, fremkommer ikke noe sted rundt alle de<br />
udokumenterte påstander mor kommer med om far. Det gjør at det er ulike metoder <strong>og</strong>så<br />
på dette området <strong>og</strong> det er igjen diskvalifiserende for rapporten! I stedet for at mor kunne<br />
gitt avkall på sitt torsdagsamvær (kveld) slik far gjorde etter at mor flyttet, tviholder mor<br />
på et par timer torsdag ettermiddag. Dette problematiseres ikke noe sted av den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e! Mens far tenker på barnet, tenker mor på seg selv <strong>og</strong> sitt samværs<br />
regnskap !<br />
Det blir viktigere for psykol<strong>og</strong>en å komme opp med alternative begrunnelser enn å<br />
vurdere om fars begrunnelse kan være god. En slik metode er helt fraværende hos mor.<br />
Det kan sikkert være mange alternative begrunnelser for en sak, men det blir helt<br />
irrelevant så lenge det aksepters at mor kan benytte en begrunnelse, mens far kritiseres<br />
for det samme!<br />
Psykol<strong>og</strong>en synes ikke at det eldste barnet bør følge undervisningen på skolen, men<br />
tilpasse seg mors behov. Den <strong>sakkyndig</strong>e ufarliggjør <strong>og</strong> bortforklarer dette med at<br />
mange andre gjør det <strong>og</strong>så, som om det gjør det bra for barnet! I det eldste barnets klasse<br />
<strong>og</strong> omgangskrets var det ikke noen andre som gjorde det! Når <strong>og</strong>så læreren var<br />
bekymret, burde den <strong>sakkyndig</strong>e sett dette fra barnets side <strong>og</strong> ikke fra mors side, slik hun<br />
beviselig gjør. Den <strong>sakkyndig</strong>e synes miste barnet ut av syne i sin iver etter å sverte<br />
far <strong>og</strong> forfordele mor!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e problematiserer ikke noe sted hvordan dette påvirket det eldste barnet<br />
negativt, bare at far ikke gir mor viljen sin! Far tillegges holdninger mor påstår, <strong>og</strong><br />
når disse ikke blir akseptert av far, påstår den <strong>sakkyndig</strong>e at han ikke har<br />
selvinnsikt, eller ikke evner se at en sak har flere sider eller årsaker! Dette er<br />
63
ondefangeri <strong>og</strong> vitner om en forutinntatt holdning til saken. dette har ikke noe med fag å<br />
gjøre men desto mer med en forutinntatt holdning å gjøre!<br />
Det er tydelig at den <strong>sakkyndig</strong>e aksepterer alle mors påstander, mens hun<br />
problematiserer alle fars beskrivelser. Det er ulik metodikk, det bekrefter en<br />
forutinntatt <strong>og</strong> <strong>subjektiv</strong> partisk holdning, som gjør rapporten verdiløs som et objektivt<br />
dokument. Det blir et <strong>subjektiv</strong>t partsinnlegg til fordel for mor.<br />
Det fremgår meget tydelig at det under beskrivelser fra samtaler med far foregår en<br />
omfattende diskusjon <strong>og</strong> vurdering av det far beskriver. Vi finner ikke en slik<br />
vurdering i beskrivelsene av premissene for mor! Dette underbygger at den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e har et behov for å problematisere <strong>og</strong> motsi far, men ikke mor. Det i seg<br />
selv er nok et bevis for den forutinntatte holdning som gjennomsyrer hele rapporten.<br />
Dette er ikke faglig holdbart <strong>og</strong> ekskluderer rapporten som et faglig dokument!<br />
Vi ser at far får støtte hos fagetater med tanke på mulige overgrep <strong>og</strong> at han er anbefalt å<br />
være obs på barnets adferd. Den <strong>sakkyndig</strong>es problematisering kommer til syne ved en<br />
rekke beskrivelse som f.eks: ”Den <strong>sakkyndig</strong>e forsøker å snu på situasjonen, tenk deg at<br />
du er i mors samboers sted, hvordan ville du ha reagert på å få slike anklager mot deg.”!<br />
Det er helt tydelig her at den <strong>sakkyndig</strong>e er bekymret for mors samboer mer enn for hva<br />
barnet skal ha vært utsatt for! Når far så avviser en slik vinkling fortsetter den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e med :”Den <strong>sakkyndig</strong>e konfronterer far med utsagn fra mors samboer om at<br />
han har opplevd situasjonen som svært belastende”!<br />
Hvordan barnet opplever en slik grensekrenkelse blir ikke problematisert! Et paradoks er<br />
det at når den <strong>sakkyndig</strong>e så til de gradet er bekymret for de ”voksnes følelser”, så<br />
fremstår det ingen bekymring for fars følelser når han får tilsendt bilder der han<br />
opplever barna krenkes på denne måten! (Bilder der barna tvinges til å kysse mors<br />
samboer, <strong>og</strong> at mor deretter sender bildene til far!) Når far tilkjennegir så sterke følelser<br />
på å se barna krenkes, så vitner det om liten evne til innlevelse fra den <strong>sakkyndig</strong>e når<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e så kritiserer far for å ha følelser for sine barn!<br />
I stedet for å forstå fars følelser for barna blir far kritisert for å ikke innta et<br />
perspektiv om at det er de voksne som skal være krenket av at far reagerer på<br />
hvordan mor krenker barna !<br />
Det synes å være en metode hos den <strong>sakkyndig</strong>e å problematisere forhold hos far,<br />
<strong>og</strong> når far ikke er enig med den <strong>sakkyndig</strong>e, så kommer påstanden om at ” ...far<br />
ikke greier å innta dette perspektivet”! En slik ensidig metodikk forutsetter faktisk at det<br />
”perspektivet” den <strong>sakkyndig</strong>e tilkjennegir er entydig det eneste riktige! Hele poenget<br />
med en slik metode synes å være å få noe mot far! Den <strong>sakkyndig</strong>e brukte over, mot far<br />
at han visstnok ikke evnet å se at et problem hos mor, kan ha mange ulike årsaker <strong>og</strong><br />
forståelser. Når det hevdes problemer hos far derimot, har alle problemer bare en årsak,<br />
nemlig den som fremstår som negativ for far! Mors problemer er endimensjonale,<br />
mens fars problemer er flerdimensjonale!<br />
64
I dette eksempelet ser den <strong>sakkyndig</strong>e bare at bildene mor sendte er problematiske for<br />
mors samboer, <strong>og</strong> når far reagerer på det han opplever som krenkelser av barnas grenser,<br />
evner den <strong>sakkyndig</strong>e ikke ta dette perspektivet i det hele tatt! Igjen dokumenteres den<br />
ensidig negative holdning den <strong>sakkyndig</strong>e fremviser mot far. Igjen dokumenteres det at<br />
det skjer en utstrakt vurdering i beskrivelsen av sakens premisser hos far. Det er ikke fars<br />
beskrivelser som gjengies, men den <strong>sakkyndig</strong>es vurderinger av fars reaksjon på mors<br />
provokasjoner! Her er det uinteressant om den <strong>sakkyndig</strong>e ikke opplever dette som<br />
provokasjoner, for det handler om fars følelser <strong>og</strong> ikke den <strong>sakkyndig</strong>es! Det er fars<br />
livssyn som kritiseres, <strong>og</strong> i faglig sammenheng kan man ikke begynne å ta for seg<br />
personenes livssyn!<br />
Dette er ikke i samsvar med de retningslinjer (blanding av premisser <strong>og</strong> vurderinger)<br />
som gjelder for slike rapporter! Den <strong>sakkyndig</strong>e mister fokuset på barna, <strong>og</strong> glemmer i<br />
sin iver over å sverte far, at fars bekymring <strong>og</strong> følelser for barna faktisk viser at far har<br />
empati <strong>og</strong> evne til innlevelse i barnas problemer. Dette vurderes ikke noe sted! Igjen<br />
blir det fars reaksjon på mors provokasjoner som blir interessant, <strong>og</strong> ikke mors<br />
motiv for å sende far krenkende bilder av barna! Dette dokumenterer en ensidig<br />
negativ holdning til far, den <strong>sakkyndig</strong>e mister sin objektive rolle <strong>og</strong> blir en <strong>subjektiv</strong><br />
part til fordel for mor! Dette er ikke faglig holdbart <strong>og</strong> diskvalifiserer rapporten som et<br />
faglig dokument!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e synes å glemme at disse bildene først ble belastende for samboeren når<br />
far får dem <strong>og</strong> ikke at handlingen kan ha vært belastende <strong>og</strong> krenkende for barnet! Å da<br />
komme med en bekymring om ” ....at han har opplevd situasjonen som svært belastende.<br />
Ikke minst for barna”, etter at mor sender bildene til far blir å snu situasjonen på hodet!<br />
Igjen ser vi hvordan den <strong>sakkyndig</strong>e ved ensidig å problematisere fars reaksjon på<br />
mors provokasjon, helt unnlater å problematisere mors motiv for en slik provokasjon!<br />
Det motivet må nødvendigvis mangle en forståelse for barnets følelser!<br />
Det er opplagt meget kritikkverdig å utsette barna for en slik grensekrenkelse i den<br />
hensikt å ramme far slik mor her opplagt gjør. Det underbygger mors manglende innsikt<br />
i barnets følelser, men like så mye underbygger det mors manglende evne til innsikt i<br />
andre menneskers følelser, både hva gjelder barna <strong>og</strong> far! Det viktigste blir å få hevn<br />
for det hat mor føler ovenfor far! At dette både rammer mors samboer, far <strong>og</strong> barna<br />
viser ikke mor noen forståelse for! Nei da, det er far sin skyld alt sammen! Om ikke det<br />
er manglende evne til innsikt <strong>og</strong> innlevelse, så er det noe som mangler ved den<br />
<strong>sakkyndig</strong>es faglige kunnskap!<br />
Slik barna selv i dag beskriver seg som dukker for mor, mors ”utstillingsvindu”, er alle<br />
bare redskaper for mors narsissistiske raseri! Dette blir ikke vurdert av den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
på noe tidspunkt! Den <strong>sakkyndig</strong>e synes mer fokusert på å fange far i psykol<strong>og</strong>iske<br />
feller enn å vurdere partene objektivt!<br />
Et annet punkt i den <strong>sakkyndig</strong>es ensidige fremtilling av partene ser vi i ulikhetene i den<br />
<strong>sakkyndig</strong>es beskrivelser av partene. Mens den <strong>sakkyndig</strong>e hevder ”Mor har arbeidet<br />
mye med dette, <strong>og</strong>så tatt det opp med [behandler] på familierådgivningskontoret <strong>og</strong> fått<br />
65
åd om hvordan hun skal takle dette.”, blir det ikke nevnt med ett ord at far <strong>og</strong>så har fått<br />
slik støtte: ”... han har fått støtte i å være obs. på mulige overgrep fra forskjellige leger<br />
samt fra barnevernsvakten hos politiet, <strong>og</strong> at han burde følge opp saken”. I stedet<br />
kritiseres far for ikke søke støtte! Igjen underbygges den ensidige kritikk av far! Selv<br />
om premissen er de samme, blir de bare tillagt positiv vekt hos mor! Mor viser<br />
selvinnsikt ved å søke råd, at far søker råd blir ikke nevnt!<br />
Vi ser hvordan den <strong>sakkyndig</strong>e ensidig <strong>og</strong> uten noen form for validering legger mors<br />
udokumenterte påstander til grunn som sannheter slik hun beskriver :” ...det har vært et<br />
vedvarende problem at jentene har vært røde <strong>og</strong> såre nedentil etter å ha vært hos far”!<br />
Det slåes fast at det har vært et problem, men det kan ikke den <strong>sakkyndig</strong>e vite noe<br />
sikkert om! Dette beviser igjen den <strong>sakkyndig</strong>es ensidig <strong>subjektiv</strong>e holdning i saken.<br />
Mors udokumenterte påstander tillegges sannhetsverdi, mens fars dokumenterte<br />
beskrivelser taes ut av saken! Det er ikke faglig holdbart <strong>og</strong> reduserer rapporten til et<br />
<strong>subjektiv</strong>t forsvarskrift for mor! Bare det faktum at mor hindret mye samvær mellom far<br />
<strong>og</strong> barn, viser at selv om barnet hadde vært sår nedentil hver gang det besøkte far, ville<br />
det vært sjelden! Enslik påstand om sårhet kan tvert imot være mors projeksjon av at<br />
barnet til tider er sår hos mor. Mens dette er normalt forekommende for de fleste<br />
foreldre, blir det for mors grandiose selvbilde uakseptabelt at det kan skje hos henne! Det<br />
må projiseres vekk!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e mister perspektivet fullstendig i sin iver etter å ramme far med noe<br />
negativt! Ser man disse påstander opp mot mors omfattende projeksjon av egne<br />
negative trekk over på far kan det være grunn til å spørre om barnets ”utstrakte sårhet”<br />
var et utrykk for mors manglende bleieskift mer enn en generell holdning hos far! Den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e beskriver selv i rapporten at det går lang tid mellom hver gang barnet er hos<br />
far : ”...det går for lang tid mellom samværene for barnet sitt vedkommende....”!<br />
Heller ikke dette er vurdert noe sted av den <strong>sakkyndig</strong>e! Igjen blir en ensidig vurdering<br />
av fars evne til bleieskift helt verdiløs, om det ikke foretaes en tilsvarende vurdering av<br />
mors evne til bleieskift! Og barnet er langt mer hos mor enn hos far! At far i brev til mor<br />
på den tiden tar opp en rekke slike problemer vedrørende barna hos mor, er ikke nevnt av<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e, selv om det lå slike beskrivelser i de dokumentene far gav den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e! Det er ikke vurdert <strong>og</strong> da blir en ensidig vurdering av far faglig sett helt<br />
verdiløs! Far kan være en dårlig omsorgsperson uten at det får noen konsekvenser om det<br />
viser seg at mors omsorgsevne ikke er vurdert eller at den dokumenteres som like dårlig<br />
eller verre! Det handler om metodebruk!<br />
Det foreligger ingen bekymring fra verken skole eller barnehage på disse påstandene,<br />
likeledes foreligger det ingen bekymringer fra mor før hun går til sak! Igjen er det grunn<br />
til å se hva mor selv skriver om far i sine brev til far, der hun berømmer han for hans<br />
omgang med barna noe MMPI testen av far <strong>og</strong>så underbygger! De to andre <strong>sakkyndig</strong>e<br />
rapporter om far i 2002, dok.2 <strong>og</strong> 3 til stevning 2006, underbygger det samme, at fars<br />
omsorg for barna ikke fremviser noen problemer! Problematisk er det <strong>og</strong>så at mor ville<br />
ha far tilbake, slik hennes egne dokumenter klart viser! Hvorfor ville mor ha far tilbake<br />
om han var en slik dårlig omsorgsperson???<br />
66
Igjen synes det fremkomme beskrivelser som ikke far har gitt, men som den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
påstår far har gitt! Mens far i rettesaken i 2002 krevde omsorgen for begge barna påstår<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e at far skal ha sagt: ” Far forteller at han har spurt største barnet om hun<br />
kan tenke seg å flytte til Norheimsund, <strong>og</strong> at hun da har svart nei. Han har <strong>og</strong>så spurt<br />
henne om hun kan tenke seg at minste barnet flytter til far sammen med henne, men <strong>og</strong>så<br />
dette har hun svart nei til. Når far spør om hun vil at de skal ha det slik de har det nå, at<br />
de bor hver for seg, svarer hun ja”! Den <strong>sakkyndig</strong>es oppfatning av hva som har blitt sagt<br />
avviker her markant fra rettsdokumentene. Som beskrevet over synes <strong>og</strong>så dette<br />
reflektere at en del av de notater den <strong>sakkyndig</strong>e har tatt blir tolket fullstendig feil i<br />
forhold til hva partene faktisk har sagt!<br />
Påstanden om at far skal ha spurt eldste barnet (som bodde med far) om hun kunne tenke<br />
seg at minstebarnet flyttet til henne <strong>og</strong> at svaret skulle vært negativt, kommer i et<br />
underlig lys når den <strong>sakkyndig</strong>e faktisk selv skriver rett etter i rapporten at ” Selv er han<br />
klar på at barna bør bo sammen, <strong>og</strong> at det yngste barnet bør flytte til han”! Når den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e selv oppfatter at far beskriver dette kommer påstanden om barnets påståtte<br />
svar i et merkelig lys! Det er tydelig at den <strong>sakkyndig</strong>e har missforstått far! At eldste<br />
barnet skal ha sagt nei til at minste barnet ville flytte til henne stemmer overhodet ikke.<br />
Barna ville bo sammen! Det beskriver den <strong>sakkyndig</strong>e selv i rapporten. Den <strong>sakkyndig</strong>es<br />
beskrivelser synes farget av sin forutinntatte holdning i saken.<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e prøver igjen å tillegge far adferd, som skal sverte far! Hun skriver: ” Jeg<br />
merker meg at far ved en tidligere anledning har uttalt at han ikke har spurt det eldste<br />
barnet om hvor hun helst vil bo......”! I stedet for å vurdere om far har snakket med<br />
barnet etter ” ...en tidligere anledning...” prøver den <strong>sakkyndig</strong>e å insinuere at far ikke<br />
snakker sant ved å vise som over at far har snakket med barnet, slik den <strong>sakkyndig</strong>e selv<br />
beskriver at hun har stilt de samme spørsmål til barnet, selv om hun innledningsvis mente<br />
de var for små for det!<br />
Igjen ser vi hvordan den <strong>sakkyndig</strong>e under beskrivelser av premisser blander inn<br />
vurderinger av far!<br />
I beskrivelsene av far <strong>og</strong> hva han ville gjøre om mor vinner i alle rettsinstanser viser far<br />
evne til å gå i seg selv. Han sier da at han da vil få noen til å vurdere hvordan han kan bli<br />
bedre på omsorg! Mer interessant er det imidlertid at dette er andre gang den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
spør far om dette. Slik det diskuteres over er aldri mor stilt ovenfor en slik<br />
problemstilling. Det underbygger igjen at den <strong>sakkyndig</strong>e svært tidlig i prosessen hadde<br />
bestemt seg for at barna skal til mor! Det er selvfølgelig ikke faglig holdbart <strong>og</strong> beskrevet<br />
som en alvorlig feil i faglitteratur!<br />
Igjen dokumenteres det ulike metoder! Hva <strong>og</strong> hvordan far besvarer er bare interessant<br />
om mor stilles de samme utfordringer. Det skjer ikke! Og grunnen er at den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
har bestemt seg for at mor skal ha omsorgen på et svært tidlig stadium! Hun unngår<br />
derfor å stille konfronterende spørsmål til mor.<br />
67
Den <strong>sakkyndig</strong>e skriver at ” tør han virkelig sende barna til mor hvis hun er så gal som<br />
han sier”! Men far har ikke noe sted beskrevet mor som gal, men med en narsissistisk<br />
forstyrrelse! Det er noe ganske annet. Interessant er det imidlertid at en <strong>sakkyndig</strong>e<br />
psykol<strong>og</strong> mener en narsissistisk forstyrrelse kan likestilles med det å være gal!! Det sier<br />
en del om psykol<strong>og</strong>ens manglende kunnskap om denne typen personlighetsfungering!<br />
Måten den <strong>sakkyndig</strong>e beskriver dette viser at hun prøver å latterliggjøre fars<br />
beskrivelser på en måte som er lite holdbart for en objektiv psykol<strong>og</strong>. Det er tydelig at<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e her prøver å stigmatisere far i sine beskrivelser!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e beskriver ” Han stiller seg totalt uforstående til at lille barnet ikke skal<br />
få være med til Thailand I 4 uker, som er mors påstand, <strong>og</strong> kan ikke på noe vis tenke seg<br />
at dette er negativt for barnet”, helt uten noen annen vurdering. Måten dette beskrives på<br />
skal opplagt fremstille far som ute av stand til å ta seg av barnet i 4 uker! Med unntak av<br />
mors savn av barnet, som nå er over 3 år, foreligger det ingen årsaker som tilsier at en<br />
far ikke kan ta seg av sitt barn i 4 uker! Beskrivelsen blir bare hengende uten noen form<br />
for vurdering! Hvorfor skulle den <strong>sakkyndig</strong>e komme med denne beskrivelsen? Mye<br />
tyder på at ”mors påstand” er det som ligger bak. Slik vi ser at alle ”mors påstander”<br />
tillegges sannhetsverdi er det all grunn til å anta at den <strong>sakkyndig</strong>e er enig med mor, men<br />
uten å gi en faglig vurdering av at det ikke er bra for en 3 åring å være med sin søster <strong>og</strong><br />
far på ferie! Nå ser vi da <strong>og</strong>så at mor saboterer hele ferien i 2002 for begge barna slik at<br />
de ikke får noen ferie med far da!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>es vurdering er meget interessant. Som vist over holder ikke den<br />
<strong>sakkyndig</strong>es vurderinger eller beskrivelser faglig mål i det hele tatt! I sin vurdering av<br />
far bygger den <strong>sakkyndig</strong>e på egne provokasjoner mot far, provokasjoner som i seg selv<br />
bygger på usanne påstander fremsatt av mor! Dynamikken blir: ”Mor kommer med en<br />
påstand, far konfronteres med den, om ikke far innrømmer mors udokumenterte<br />
påstand om far, ja da har ikke far selvinnsikt. Om påstanden fra mor er løgn er<br />
irrelevant!”! At far reagerer benektende på disse <strong>og</strong> inntar en defensiv holdning, kan<br />
vanskelig beskrives som annet en helt normalt! Det er vel ingen normalt fungerende<br />
mennesker som går rundt <strong>og</strong> innrømmer falske, udokumenterte påstander om seg<br />
selv!<br />
Normalt er det å få lov å forsvare seg, få dokumentere at påstander er usanne! Den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e mener ikke far skal få lov til å forsvare seg, <strong>og</strong> sykelig gjør automatisk far,<br />
eller ser bort i fra fars dokumentasjon, når far dokumenterer at påstanden fra mor er<br />
usann! Automatisk ”konkluderes” det bare med at far ikke har selvinnsikt! Når far som<br />
vist over reagerer på mors utallige provokasjoner <strong>og</strong> kritiseres for det uten at den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e problematiserer mors provokasjoner blir en vurdering av far helt<br />
uinteressant. Far kan ha <strong>og</strong> har som vist over meget god grunn til å reagere på mors<br />
provokasjoner. Påstandene om at far fremstår som retthaversk <strong>og</strong> feilfri er, uansett<br />
fars forsvarstil <strong>og</strong> årsak til denne, helt uinteressant så lenge mors forsvarstil<br />
overhodet ikke er undersøkt! Årsaken ligger selvfølgelig i at en deprimert <strong>og</strong><br />
angstfylt persons forsvarstil ville avsløre alvorlige svakheter med tanke på<br />
68
omsorgsevne. Det handler om at partene skal vurderes ut i fra de samme metoder<br />
for at det skal holde faglig!<br />
Det finnes ikke noe sted beskrevet en eneste problematisering eller provokasjon av mor<br />
fra den <strong>sakkyndig</strong>e! Det i seg selv viser den <strong>sakkyndig</strong>es preferanser for mor, det viser<br />
ensidig bruk av aggressive metoder mot far <strong>og</strong> det viser en manglende forståelse for en<br />
faglig vinkling i det arbeidet den <strong>sakkyndig</strong>e gjør! Hvordan er det mulig at mors<br />
forsvarstil ikke er defensiv <strong>og</strong> ansvarsfraskrivende, når MMPI testen av mor så tydelig<br />
dokumentere det, eller når man vet om mors angst <strong>og</strong> depresjonsproblematikk?<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e viser ingen respekt for fars opplagte rett til å frembringe sitt syn <strong>og</strong> til å<br />
ha en annen oppfatning av mor enn det mor påstår! Den <strong>sakkyndig</strong>e kritiserer i realiteten<br />
far for ikke å gi etter for mors usanne påstander om far! Det er interessant at den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e påstår at far : ”I sin kamp for å bevise at han har rett, <strong>og</strong> for å ”vinne”,<br />
opplever den <strong>sakkyndig</strong>e at han mister barnas behov fullstendig av syne”! For hva som er<br />
barnas behov er ikke definert av den <strong>sakkyndig</strong>e i det hele tatt! Det er ikke barnas behov<br />
å bo med mor fremfor med far, slik den <strong>sakkyndig</strong>e legger til grunn! Men igjen er det<br />
helt uinteressant hvor mye far evt. mister barna av syne når det ikke foreligger noen reelle<br />
vurderinger av de samme trekk ved mor!<br />
Det er meget avslørende at far kritiseres for å dokumentere, at de udokumenterte<br />
påstander som fremsettes mot ham av mor, er usanne! Videre er den <strong>sakkyndig</strong>es<br />
”opplevelse” av far helt uinteressant! Det er den faglige begrunnede vurderingen av far<br />
som er interessant, ikke den <strong>sakkyndig</strong>es ”opplevelse” av far. Det er en <strong>subjektiv</strong><br />
tolkning som ikke bygger på faglige kriterier! Hvordan den <strong>sakkyndig</strong>e ”opplever” far<br />
er en <strong>subjektiv</strong> størrelse løsrevet fra hvordan far faktisk er, for andre kan oppleve far<br />
helt annerledes! Paradokset er jo at den mer objektive ”oppfatningen” av far som MMPI<br />
testen legger til grunn, er stikk motsatt av den <strong>sakkyndig</strong>es <strong>subjektiv</strong>e ”opplevelser”!<br />
Tolkning bygger som kjent på en person ballast her i livet! Persepsjon er ingen eksakt<br />
metode! Igjen dokumenteres det med hvilke <strong>subjektiv</strong>e forutinntatthet den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
dømmer far på en ensidig <strong>subjektiv</strong> metodebruk som er helt ulik den som benyttes<br />
ovenfor mor! Det i seg selv diskvalifiserer rapporten som et faglig holdbart dokument!<br />
Følgende tekst fra Dawes (1994,s.5) kan det være grunn til se nærmere på:<br />
Det er altså en kjensgjerning basert på forskning at : Det som best sier noe om fremtidig<br />
adferd, er adferd i fortiden (historikk) <strong>og</strong> skåre på standardiserte tester (eks.<br />
69
MMPI) <strong>og</strong> ikke inntrykk man får gjennom intervjuer eller observasjoner! Dette er<br />
kunnskap den <strong>sakkyndig</strong>e ikke synes inneha, slik hun gjør sine vurderinger<br />
utelukkende fra egne ”tolkninger” <strong>og</strong> ”opplevelser”, selv når de strider mot MMPI<br />
testen!<br />
Påstanden om at far ”mister barnas behov fullstendig av syne” er bare interessant om det<br />
kan dokumenteres at mor ikke mister barna av syne! At det ikke foreligger<br />
observasjoner som entydig viser at far mister barna ”fullstendig av syne” gjør slike<br />
påstander uinteressante i en faglig setting, men desto mer interessante i en partisk setting!<br />
At det som over er dokumentert at alle de udokumenterte påstander mor kommer med om<br />
far <strong>og</strong> barna er usanne, viser i høyeste grad at mor mister barna av syne! Faktisk<br />
viser dokumentene at det eneste mor ser, er sine egne behov <strong>og</strong> sin egen adferd projisert<br />
over på omgivelsene, deriblant barna! Mor synes heller ikke evne beskrive barna på en<br />
måte som stemmer med det omgivelsene har av barna, eller slik barna opplever seg selv.<br />
Mye kan tyde på at mor mer beskriver seg selv, enn barna når hun utaler seg om dem!<br />
Det er meget alvorlig <strong>og</strong> underbygger den alvorlige narsissistiske problematikk som<br />
preger mors adferd!<br />
Interessant er det at mens den <strong>sakkyndig</strong>e i sine korte ”vurderinger” av mor ikke gjør<br />
noen vurdering, men kun viser sin sympati for mor, skjer det en faktisk vurdering av fars<br />
beskrivelser. Det gjøres heller ingen vurdering om den påståtte adferd er noe far viser<br />
ellers eller om den er spesifikk for de provokasjoner, hvis utgangspunkt er mors usanne<br />
påstander! Mors avvikende adferd forklares som utslag av en vanskelig skilsmisse,<br />
men fars reaksjon har han selv skyld i! Stor bedre kan man ikke bevise at den<br />
fundamentale attribusjonsfeil blir begått! At far er ”defensiv” ovenfor barna finnes det<br />
ingen beskrivelser av! Det er meget kritikkverdig av den <strong>sakkyndig</strong>e at hun ikke foretar<br />
en helt obligatorisk kildekritikk av de påstander hun legger til grunn!<br />
Det bryter <strong>og</strong>så mot de rettsprinsipper som gjelder i et demokrati om likeverdig<br />
behandling, likeledes bryter det mot elementære juridiske krav om<br />
rettferdighetsprinsippet, som sier at partene i en sak skal behandles rettferdig <strong>og</strong><br />
likt. Når bare den ene part utsettes for ”ubehagelige problemstillinger” kan man ikke<br />
som den <strong>sakkyndig</strong>e gjør, klandre denne for de svar man tolker, så lenge tilsvarende<br />
forhold ikke er undersøkt hos motparten. Den <strong>sakkyndig</strong>e vet rett <strong>og</strong> slett ikke hvordan<br />
mor ville reagert med de samme provokasjoner! Dermed er fars reaksjon helt<br />
uinteressant i en sammenlignede rapport som dette!<br />
Om vi ser på den <strong>sakkyndig</strong>es ”vurdering” over, fremkommer følgende:<br />
1) Den <strong>sakkyndig</strong>es påstand om far :”Han reagerer gjennomgående med sinne <strong>og</strong><br />
anklager rettet mot andre, først <strong>og</strong> fremst mor, men <strong>og</strong>så lærer <strong>og</strong> mors samboer. ”<br />
Uansett sannhetsverdi eller realitet, blir en slik beskrivelse uinteressant dersom det viser<br />
seg at mor har de samme trekk. La oss se hva mor sier om far, kritiserer eller tillegger<br />
mor ansvaret på far? Kritiserer hun far for de hendelser som foreligger i saken? Ja det er<br />
nettopp det mor gjør slik det meget godt fremkommer i hennes egne beskrivelser over.<br />
Der fremgår det meget klart at det er far som er skyld i hennes problemer! Det bekrefter<br />
70
mors leger at mor påstår. Dermed blir det særdeles uvesentlig at far ensidig fremstilles<br />
som den som er anklagende mot mor <strong>og</strong> andre, fordi mor fremviser de samme trekk <strong>og</strong><br />
det helt uten å være provosert slik far faktisk blir det <strong>og</strong> som det beskrives i denne<br />
rapporten<br />
2) ”Han viser en gjennomgående tendens til å fremstå feilfri <strong>og</strong> retthaversk selv, mens<br />
årsakene til tidligere <strong>og</strong> nåværende konflikter ene <strong>og</strong> alene ligger hos den andre parten,<br />
mor.”<br />
Igjen uansett sannhetsverdi eller realitet, blir en slik beskrivelse først interessant om mor<br />
ikke fremstiller seg som ufeilbarlig <strong>og</strong> ikke legger all skyld alene på far. Gjør hun det?<br />
Nei det gjør ikke mor, faktisk beskriver <strong>og</strong> påstår mor selv både i denne rapporten <strong>og</strong> i<br />
stevninger <strong>og</strong> prosesskriv at hun er tilnærmet feilfri <strong>og</strong> faktisk en omsorgsperson langt<br />
over gjennomsnittet! Det er et gjennomgående trekk ved mor at hun glorifiserer egne<br />
evner <strong>og</strong> adferd <strong>og</strong> det, helt uten at den <strong>sakkyndig</strong>e har utsatt henne for ”ubehagelige<br />
problemstillinger” i det hele tatt! Mors grandiose selvoppfatning kommer tydelig til syne<br />
mange steder!<br />
Faktisk fremgår det meget godt av saksdokumentene at mens far må provoseres til<br />
å reagere som han visstnok gjør (ihht den <strong>sakkyndig</strong>es tolkning) så fremstår mor på<br />
denne måten hele tiden i egne dokumenter, stevninger <strong>og</strong> prosesskriv <strong>og</strong> i de<br />
beskrivelser den <strong>sakkyndig</strong>e gir over, uten noen provokasjoner!<br />
Mor fremviser denne adferd i en rekke situasjoner mens far først fremviser en slik<br />
adferd når han blir utsatt for den <strong>sakkyndig</strong>es provokasjoner bygget på mors usanne,<br />
udokumenterte påstander om far!! Det er <strong>og</strong>så et annet meget betegnede trekk ved denne<br />
rapporten, mens far anklages for å reagere som han gjør når han provoseres, blir den<br />
samme <strong>og</strong> langt mer omfattende adferd hos mor oversett <strong>og</strong> bortforklart.<br />
3) ”I sin kamp for å bevise at han har rett, <strong>og</strong> for å ”vinne”, opplever den <strong>sakkyndig</strong>e at<br />
han mister barnas behov fullstendig av syne.”<br />
Ikke noe sted er det beskrevet hvilke behov ved barna som far mister av syne. Tvert imot<br />
beskriver den <strong>sakkyndig</strong>e selv fars ”betydelige resurser”! Det foreligger heller ingen<br />
beskrivelser av at mor ser barnas behov bortsett fra at hun synes overveldende bekymret<br />
for barna, uten at andre har lagt merke til noe grunnlag for en slik overdrevet bekymring.<br />
Ikke noe sted vurderes dette. Igjen bidrar dette til å underbygge den <strong>sakkyndig</strong>es<br />
forutinntatthet i saken. Hvilke behov far skal ha mistet av syne er ikke interessant i en<br />
setting der det viktigste er å kritisere far! Igjen blir det et paradoks at far sender en rekke<br />
brev til mor (som hun aldri besvarer) der han tar opp konkrete forhold ved barna! Det<br />
dokumenterer at far slett ikke mister barna av syne i konflikten!<br />
Igjen uansett sannhetsverdi eller realitet, blir en slik vurdering faglig meningsløs<br />
om den <strong>sakkyndig</strong>e ikke samtidig kan dokumentere at mor ikke har denne<br />
adferden! Det blir da helt vesentlig å vurdere om mor for å ”vinne”, opptrer på samme<br />
måte! Og som det er meget godt dokumentert i saken kommer mor med en rekke<br />
udokumenterte, usanne <strong>og</strong> feilaktige påstander om far, nettopp for å ”vinne”! Faktisk er<br />
de så mange <strong>og</strong> så omfattende at hun ikke evner å besvare dem når hun senere<br />
71
konfronteres med dem! Det fremgår da <strong>og</strong>så over under beskrivelser fra mor at det ikke<br />
finnes en eneste dokumentasjon for de påstander hun kommer med. Tvert imot er det<br />
dokumentert at de er usanne <strong>og</strong> feilaktige. Dermed er det igjen vist at mens mor for å<br />
”bevise at hun har rett” <strong>og</strong> for å ”vinne” mister barnas behov fullstendig av syne. Det<br />
blir viktigere for mor å sverte far med usanne påstander, enn å ta barnas perspektiv.<br />
Et annet meget alvorlig punkt i denne rapporten er at det ikke noe sted er beskrevet<br />
forhold over som går direkte på barnas behov! Det er i hovedsak beskrevet fra mor<br />
påstander hun kommer med mot far mens far beskriver avvikende adferd hos mor. Svært<br />
lite av det som er referert over handler om barnas behov! Det kan virke som om<br />
påstanden om at ”han mister barnas behov fullstendig av syne” mer er en floskel<br />
blandet inn i partsbeskrivelser! Barnas behov synes ikke vært temaet for noe av det<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e beskriver i avsnittene over. Det den <strong>sakkyndig</strong>e problematiserer er<br />
ensidig forhold ved far samt en ukritisk gjengivelse av mors udokumenterte påstander om<br />
far. Hvor ble det av barna den <strong>sakkyndig</strong>e skulle vurdere!<br />
6.3 Vedrørende fars samvær med det yngste barnet påsken 2002, 12-19<br />
Den 25.03. kl 0825 ringer mor til meg privat <strong>og</strong> forteller at far er der for å hente barna for<br />
påskesamvær <strong>og</strong> at det yngste barnet skriker ”hysterisk”, nekter å gå til far. Far står ute,<br />
det yngste barnet står inne i gangen. Far ville gå inn for å ta henne med, men mor orker<br />
ikke å tvinge henne, ber meg om råd. Jeg minner om min rolle i saken, sier at jeg ikke<br />
kan gå inn å gi råd på nåværende tidspunkt, ber henne eventuelt å ta kontakt med<br />
familierådgivingskontoret eller annen faginstans. Mor sier at hun forstår dette, <strong>og</strong> ber om<br />
unnskyldning for henvendelsen.<br />
Den 01.04. kl 1630 ringer far til meg privat <strong>og</strong> lurer på om det er OK at det yngste barnet<br />
er hos han i morgen under mitt planlagte hjemmebesøk. Han mener han skal ha henne en<br />
dag lenger siden han fikk henne en dag for seint. Jeg sier at jeg ikke vil ta stilling til dette,<br />
men at det isolert sett er OK at hun er til stede under mitt besøk, jeg har i alle fall tenkt at<br />
jeg må observere barna sammen hos far.<br />
Den 01.04. kl 1730 ringer mors samboer, <strong>og</strong> forteller at mor har fått en mail fra far<br />
vedrørende forlengelse av samværet med det yngste barnet. Det blir <strong>og</strong>så skrevet brev fra<br />
hans advokat der det fremgår at mor <strong>og</strong> hennes venn har nektet det yngste barnet samvær<br />
med far. Jeg sier jeg noterer meg opplysningene.<br />
Kommentar: Jeg velger å ta med dette eksempelet fordi det kan illustrere noe om<br />
samarbeidsproblemene <strong>og</strong> temperaturen I saken. Det som faktisk skjedde var at far bare<br />
fikk med seg det eldste barnet den 25.03, mens det yngste barnet ble kjørt til Voss dagen<br />
etter, der far kom (fra Finse) for å hente henne. Etter dette beholdt far henne en dag<br />
lenger enn avtalt, fordi han hadde fått henne en dag for seint.<br />
72
Mens den <strong>sakkyndig</strong>e ved observasjon hos mor beskriver mor som konsekvent i<br />
behandlingen av det yngste barnet når hun blir våt på stranden <strong>og</strong> ikke vil skifte, viser<br />
mor her at hun overhodet ikke klarer å håndtere situasjonen! Det minste barnet (3) er nå<br />
plutselig redd <strong>og</strong> som den <strong>sakkyndig</strong>e oppfattet det ”hysterisk”, når far kommer for å<br />
hente barnet til planlagt påskeferie. Barnet har aldri hatt en slik adferd tidligere. Bare 2<br />
dager før utrykte det yngste barnet glede <strong>og</strong> så frem til påskeferie med sin far! Fars<br />
familie drar så uten det minste barnet på påskeferie til Finse. Over telefon <strong>og</strong> etter at fars<br />
advokat gjør mor oppmerksom på alvoret, tilbyr far seg å komme med t<strong>og</strong> til Voss dagen<br />
etterpå for å hente det minste barnet som mor da bringer dit! Dermed er en dag av<br />
påskeferien gått bort til å reise tur-retur Finse-Voss for fars familie!<br />
På jernbanen på Voss stormer det minste barnet ut av mors bil <strong>og</strong> kommer løpende<br />
mot far med utstrakte armer <strong>og</strong> viser klar glede i å treffe far. Faktisk løper hun vekk fra<br />
mor uten å gi mor klem, selv om mor strekker ut armene <strong>og</strong> ber om en klem fra minste<br />
barnet! Det yngste barnet som dagen før var ”hysterisk” redd for far, vil nå bæres av far<br />
<strong>og</strong> får sitte på fars skuldre! Barna forteller så at mor dagen før far kom for å hente<br />
dem, hadde fortalt det yngste barnet at hun ville være alene hjemme <strong>og</strong> savne det<br />
yngste barnet veldig mye! Barnas beskrivelse forklarer mye. Igjen ser vi hvordan mor<br />
legger sitt savn over på barnet <strong>og</strong> får barnet til å trøste mor, ved ikke å reise med<br />
far. Hver gang barna skal være med far over tid oppleves slike problemer. Vi ser det<br />
samme over når mor ikke vil at det minste barnet skal være med far i 4 uker! Det er<br />
ikke barnas behov, men mors savn som styrer barna!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e problematiserer at det minste barnet er en dag ”ekstra” etter påskeferien<br />
hos far i forbindelse med at den <strong>sakkyndig</strong>e allikevel skal observere far <strong>og</strong> det minste<br />
barnet sammen slik den <strong>sakkyndig</strong>e beskriver : ”...jeg har I alle fall tenkt at jeg må<br />
observere barna sammen hos far”! Som den <strong>sakkyndig</strong>e selv bekrefter har far informert<br />
mor om dette, samtidig ser vi at det er mors samboer som må innformere den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e om denne situasjonen, for mor! Dette blir aldri problematisert! Hvorfor<br />
klarer ikke mor dette, når hun er den som ringer den <strong>sakkyndig</strong>e umiddelbart når far<br />
kommer for å hente barna til planlagt påskeferie! Ringte mor raskt til den <strong>sakkyndig</strong>e for<br />
å være sikker på at den <strong>sakkyndig</strong>e fikk med seg mors siste utspill?<br />
Vi ser så i kritikken til den <strong>sakkyndig</strong>e at den <strong>sakkyndig</strong>es forståelse av dette var at : ”Det<br />
som faktisk skjedde var at far bare fikk med seg det eldste barnet den 25.03, mens minste<br />
barnet ble kjørt til Voss dagen etter”! Det vurderes ikke noe sted hvorfor det minste<br />
barnet plutselig var hysterisk redd far den ene dagen <strong>og</strong> strålte av glede for å se far den<br />
neste! Det gjøres til et stort problem at far hadde det minste barnet en dag ”ekstra”,<br />
mens mors rolle i dette fullstendig oversees! Den <strong>sakkyndig</strong>e minimaliserer at mor<br />
gjennom sin emosjonelle manipulasjon av barnet, gjennom å projisere sitt savn på<br />
barnet, både skaper frykt, konflikt <strong>og</strong> hindrer barnet samvær! Mors ansvar for at barna<br />
var klare til avtalt påskeferie blir pulverisert i den <strong>sakkyndig</strong>es iver etter å sverte far! Den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e skriver at : ” Jeg velger å ta med dette eksempelet fordi det kan illustrere noe<br />
om samarbeidsproblemene <strong>og</strong> temperaturen i saken”! I mangel av en faglig forståelse av<br />
den dynamikken vi ser i denne saken blir far ensidig kritisert når han igjen lar seg<br />
73
manipulere til å reagere på mors provokasjon! Den <strong>sakkyndig</strong>e evner over hodet ikke<br />
forstå den avanserte dynamikk som ligger til grunn for konflikten, hun ser bare det hun<br />
vil se, <strong>og</strong> det er at det minste barnet er en dag over avtalt ferie fordi det kom en dag for<br />
sent! Dette kan brukes til å kritisere far, mens den for barna langt alvorligere dynamikk<br />
med emosjonell utpressing av barna ikke blir vurdert!<br />
Man kan ikke ensidig kritisere far for å gi barna det antall dager samvær som var avtalt<br />
uten å se på helheten i denne saken. I sommerferien i 2001 stakk mor av med barna på<br />
sommerferie til utlandet en uke før avtalt tid! Dette er ikke kommentert av den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e i det hele tatt! Hvorfor var det da så interessant å kritisere far for at barnet<br />
kom en dag senere, når dette <strong>og</strong>så ble innformert mor? Bare dager etter at den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
rapport er levert, I sommerferien i 2002 holder mor barna borte fra far i 4 uker slik<br />
at de ikke får noen ferie med far! Slik holder mor på hele tiden. Det er i en slik<br />
setting problematikken må sees. Det eneste som problematiseres var at barnet var en<br />
dag over ”tiden” hos far, når den <strong>sakkyndig</strong>e skulle observere barnet hos far allikevel!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e ser helt bort i fra dette men henger seg opp i at det minste barnet var en<br />
dag over tiden i påskeferien etter å ha kommet en dag for sent! Ensidig er det far som<br />
gies ansvaret for dette!<br />
Igjen dokumenteres det at det benyttes en metode for vurdering av far, <strong>og</strong> en annen<br />
metode ved vurdering av mor. Likeledes dokumenteres den <strong>sakkyndig</strong>e totale<br />
kunnskapsmangel om denne typen avansert manipulasjon som mor bedriver!<br />
Under beskrives hvordan den <strong>sakkyndig</strong>e så Det yngste barnet dagen før avreise til<br />
påskeferie med far. Det beskrives ” Det yngste barnet kommer I døren <strong>og</strong> hilser <strong>og</strong> sier<br />
hva hun heter. Fremstår som blid <strong>og</strong> tillitsfull” <strong>og</strong> ” Hun er meget tillitsfull <strong>og</strong> lett å få<br />
kontakt med” <strong>og</strong> ” Det yngste barnet fremstår på alle måter <strong>og</strong> under hele besøket som en<br />
blid <strong>og</strong> glad”! Dagen etter er dette barnet ”hysterisk” redd for far! Dette sier mye<br />
om mors evne til å manipulere barnas emosjonelle følelser!<br />
Beskrivelsenes av det yngste barnets adferd ved påskeferien 2002 underbygger en<br />
kvalitativ dårlig tilknytning, men en desto større avhengighet! Når barnets adferd<br />
svinger fra bli <strong>og</strong> tillitsfull” ved den <strong>sakkyndig</strong>es observasjoner den ene dagen til<br />
redsel den neste dagen <strong>og</strong> så til glede bare timer senere, alt etter hvordan mor gir<br />
barnet aksept, blir avhengighet tydeligere, mens tilknytningskvalitet fremstår som<br />
svak! Et trygt barn ville ikke svinge slik i emosjoner over få timer, mens et utrygt<br />
barn vil svinge i takt med mors aksept <strong>og</strong> dermed avhengighet! Det er meget<br />
alvorlig at den <strong>sakkyndig</strong>e ikke evner verken se eller forstå dette, men utelukkende<br />
kritiserer far nærmest refleksartet!<br />
6.4 Observasjoner <strong>og</strong> samtaler, hjemmebesøk hos mor<br />
74
Mor bor sammen med sin venn på en gård utenfor sentrum av Norheimsund. Paret har<br />
kjent hverandre siden senhøsten 2000. Barna ble introdusert for mors venn sommeren<br />
2001, det samme ble far, I følge mor <strong>og</strong> samboer. Siden februar 2002 har mor hatt fast<br />
adresse I Norheimsund.<br />
Fra hjemmebesøk den 24.03.02: dette var palmesøndag <strong>og</strong> den <strong>sakkyndig</strong>es første møte<br />
med barna. Jeg kommer etter avtale ca. Kl 1300 <strong>og</strong> blir vennlig mottatt av både mor <strong>og</strong><br />
mors venn. Det yngste barnet kommer I døren <strong>og</strong> hilser <strong>og</strong> sier hva hun heter. Fremstår<br />
som blid <strong>og</strong> tillitsfull. Det eldste barnet er <strong>og</strong>så der, sammen med en jevnaldrende<br />
venninne. Hun fremstår umiddelbart som mye mer reservert enn søsteren. Mor <strong>og</strong> hennes<br />
venn forteller barna at jeg er den damen som heter Eli, <strong>og</strong> som de tydeligvis har<br />
forberedt dem på at skulle komme.<br />
Mors venn forteller litt om gårdsdriften <strong>og</strong> om stedet. Imens har det eldste barnet kommet<br />
inn <strong>og</strong> krøpet opp I fanget til mor. Hun ser påfallende trøtt <strong>og</strong> blek ut. Mor sier hun har<br />
vært våken to ganger I natt, <strong>og</strong> at hun klager over vondt i magen. Det eldste barnet mer<br />
eller mindre ligger i fanget til mor, sier lite eller ingenting, mor stryker henne over håret.<br />
Etter en stund går det eldste barnet sammen med søsteren <strong>og</strong> venninnen til et annet sted I<br />
huset. Mors venn går ut på kjøkkenet. Mor sier at de har tenkt å ha tidlig middag I dag for<br />
de vil gå tur ved sjøen etterpå. Det er fint vær ute. Jeg blir invitert til å spise middag<br />
med dem, noe jeg takker ja til. Stemningen ved bordet er rolig <strong>og</strong> behagelig. Det<br />
yngste barnet er flink til å forsyne seg selv <strong>og</strong> spise selv. Hun sier at jeg kan få til å sitte<br />
ved siden av henne. Hun er meget tillitsfull <strong>og</strong> lett å få kontakt med. Det eldste barnet<br />
sitter på den andre siden av bordet, ved siden av mor. Hun ser trist ut, er stille, spiser<br />
svært lite, sier at hun har ondt I magen. Mor <strong>og</strong> hennes venn lar henne I stor grad være I<br />
fred, maser ikke på henne om å spise.<br />
Etter maten går jentene ut sammen med det eldste barnet sin venninne. Mor, samboer <strong>og</strong><br />
undertegnede blir sittende på kjøkkenet <strong>og</strong> snakke en stund. Mor gir utrykk for<br />
bekymring over det eldste barnet sine symptomer. Hun har ikke pleid å være slik når hun<br />
har vært hos mor før, I følge mor. Mor tror at hun reagerer på hele situasjonen, på saken.<br />
Opplever at hun er i en sterk lojalitetskonflikt. Mor har merket seg stort fravær fra<br />
skolen siden I januar i år, lærer har lovet å ta det opp med far, I følge mor. Det er<br />
første gangen hun har klaget på ondt i magen her, sier mor. Hun mener at det eldste<br />
barnet er manipulert av far, <strong>og</strong> livredd han. I følge mor skal far ha sagt til det eldste<br />
barnet I forbindelse med forrige rettssak at han reiste til Thailand dersom han ikke fikk<br />
henne, noe som det eldste barnet har fortalt til mor, gråtende, om kvelden <strong>og</strong> sagt at<br />
”pappa vil ikke ha meg”.<br />
Mor <strong>og</strong> hennes venn kommer inn på bildene av jentene <strong>og</strong> mors venn som far har reagert<br />
på. Mor sier at hun <strong>og</strong> far har hatt en stående avtale om at de tar dobbelt sett bilder I<br />
ferier <strong>og</strong> høytider, <strong>og</strong> at den andre får ett sett. I følge mor har de snakket om dette <strong>og</strong><br />
vært enige om dette. I dette tilfelle forteller mors venn at han var litt skeptisk på<br />
forhånd, lurte på om det var så lurt å gi disse bildene, hadde en ekkel følelse. Mor sier at<br />
hun gav bildene ut fra en ide om å strekke seg langt i forhold til samarbeide, av<br />
hensyn til barna. I følge mor <strong>og</strong> mors venn skjedde det en helt klar endring I det eldste<br />
75
arnet sin adferd etter at far hadde fått bildene. I følge mor har far sagt på telefon at han<br />
har tatt det opp med det eldste barnet, at hun ikke behøver å kysse på voksne menn. Før<br />
dette inntraff (I august 2001) hadde begge barna et meget harmonisk forhold til mors<br />
venn, som <strong>og</strong>så var preget av spontanitet, glede <strong>og</strong> fysisk nærhet. Etter dette sluttet Det<br />
eldste barnet <strong>og</strong> sitte på fanget hans. Hun har lett for å dekke seg til, vil ikke vise seg<br />
naken.<br />
Mors venn på sin side sier han har opplevd hele episoden som veldig ond. Realiteten bak<br />
det angjeldende bildet der han kysser det eldste barnet på munnen er at han var I fjøset <strong>og</strong><br />
holdt på å renske opp I rennen for kraftfor mens ungene lekte med noen nyfødte kalver.<br />
Mors venn opplevde dem som ”vanlige, glade unger”. De kom bort til han mens han satt<br />
på huk, en I hver arm. Deretter reiste han seg opp <strong>og</strong> gav det eldste barnet et smellkyss<br />
på munnen. Det var dette som er avfot<strong>og</strong>rafert. Mors venn sier at dette var et helt<br />
uskyldig <strong>og</strong> spontant kyss gitt I en hverdagslig atmosfære.<br />
Mors venn har etter dette helt bevisst valgt å legge seg på en forsiktig linje I forhold til<br />
det eldste barnet. Han har vært veldig bevisst på ikke å presse henne til fysisk kontakt, gi<br />
klemmer eller lignende, hele tiden latt det være opp til henne. Han opplevde at hun<br />
gradvis tødde mer opp, <strong>og</strong> nå får han f.eks. en klem når hun reiser derifra, noe han ikke<br />
gjorde I begynnelsen.<br />
Observasjon/vurdering av det yngste barnet: Det yngste barnet fremstår på alle måter <strong>og</strong><br />
under hele besøket som en blid <strong>og</strong> glad, aktiv <strong>og</strong> fremmelig 3-åring. Hun gir god kontakt,<br />
er tillitsfull uten å være ukritisk til meg som fremmed. Hun har et godt utviklet språk, hun<br />
er flink motorisk.<br />
Observasjon/vurdering av det eldste barnet: Det eldste barnet gir umiddelbart<br />
inntrykk av å være et trist <strong>og</strong> plaget barn. Hun virker trøtt <strong>og</strong> uopplagt, klager flere<br />
ganger på ondt I magen, <strong>og</strong> ser faktisk blek <strong>og</strong> medtatt ut. Samtidig går hun ut <strong>og</strong> inn av<br />
denne tilstanden på den måten at hun i flere omganger har spontane lekesekvenser med<br />
søsteren <strong>og</strong> venninnen, der hun ser ut til å ”glemme” at hun har det ondt. Under pikniken<br />
til sjøen er hun aktivt med på å planlegge hva vi skal ha med, <strong>og</strong> hun står for<br />
organiseringen av å brette ut teppe, ta frem glass, kopper osv. Hun får ros av mor <strong>og</strong> mors<br />
venn. De påpeker at hun alltid er flink til slikt, at hun vet hva som skal til når vi skal på<br />
tur osv. Vi sitter på teppet drikker saft/kaffe <strong>og</strong> spiser medbrakt kake. Ungene går til <strong>og</strong><br />
fra . Det yngste barnet går til <strong>og</strong> fra. Hun tråkker uti <strong>og</strong> blir våt. Mor må gå tilbake til<br />
huset for å bytte på henne. Det eldste barnet sitter/ligger i lange sekvenser på fanget til<br />
mors venn, både når mor er til stede <strong>og</strong> når hun ikke er der. Hun er blek <strong>og</strong> ser plaget ut,<br />
klager over ondt i magen. Når pikniken er slutt, <strong>og</strong> vi skal gå tilbake til huset, insisterer<br />
hun på å bli båret på ryggen av mors venn. Jeg opplever denne adferden som blanding av<br />
kontaktsøkende <strong>og</strong> regressiv. Hun opptrer som reservert i forhold til den <strong>sakkyndig</strong>e.<br />
Jeg forteller henne at jeg er kommet for å se hvordan de har det, <strong>og</strong> det vet hun. Hun vet<br />
<strong>og</strong>så at jeg skal komme <strong>og</strong> se hvordan de har det i Fjellveien. Jeg finner det ikke riktig å<br />
gå nærmere inn på å utdype mitt mandat i forhold til henne i denne omgang.<br />
76
Mot slutten av besøket tør hun noe opp I forhold til undertegnes. Vi sitter I stuen <strong>og</strong> mor<br />
serverer frukt. Det eldste barnet <strong>og</strong> jeg spiller spill (Den forsvunnede diamant) I<br />
forbindelse med diverse spillaktiviteter <strong>og</strong> når hun viser meg bilder <strong>og</strong> tegninger gir hun<br />
god <strong>og</strong> adekvat kontakt. Jeg merker meg tegninger/kort som hun har stilet til mors venn<br />
<strong>og</strong> dekorert med hjerter. En tegning av 4 tegneseriefigurer forestiller ”mor, far, meg <strong>og</strong><br />
det yngste barnet”. Det yngste barnet ligger I barnev<strong>og</strong>n. En annen tegning forestiller<br />
henne da hun var baby (I barnev<strong>og</strong>n) <strong>og</strong> mor. Hun har <strong>og</strong>så tegnet kort med hjerter<br />
adressert til mor. Bortsett fra dette er hestetegninger et gjennomgående tema. Det eldste<br />
barnet er flink til å tegne, <strong>og</strong> flink til å skrive. Jeg sier dette til henne, <strong>og</strong> hun bekrefter<br />
det, som om det er noe hun er klar over fra før. Hun tar til slutt initiativ til å vise meg<br />
rommet sitt, men dette er direkte etter oppfordring fra mor. Jeg opplever henne likevel<br />
som <strong>og</strong>så da å ha en litt trist undertone. Jeg stiller spørsmål ved om vi har med et<br />
ganske deprimert barn å gjøre. Hennes magesymptomer er ganske typiske for barn<br />
som står i lojalitetskonflikt mellom foreldrene, eller i konflikt mellom tilknytning <strong>og</strong><br />
separasjon. Jeg opplever at det eldste barnet sin adferd <strong>og</strong> fremtoning i stor grad bekrefter<br />
det begge foreldrene er enige om, om enn på ulikt grunnlag, dette er et barn som sliter<br />
med en lojalitetskonflikt.<br />
Fra samtale med mors samboer: Han er 38 år gammel, odelsgutt. Han sier han møtte mor<br />
for 1 1/2 år siden, <strong>og</strong> at forholdet deretter utviklet seg raskt mellom dem. Han har hatt<br />
samboer før, men ingen egne barn. Han driver med melkeproduksjon <strong>og</strong> fruktdyrking,<br />
samt hytte/campingutleie, bor I relativt nytt eget hus, <strong>og</strong> gir utrykk for ikke å ha noen<br />
planer om å flytte derifra. Hans foreldre bor i umiddelbar nærhet. Begge er I ferd med å<br />
bli pensjonister. Hans mor har arbeidet som førskolelærer, hans far som bonde. Hans bror<br />
med to døtre på knapt 5 <strong>og</strong> 7 bor <strong>og</strong>så i umiddelbar nærhet. I tillegg har han en søster I<br />
sentrum av Norheimsund <strong>og</strong> en I Førde. Han beskriver familieforholdene som meget<br />
gode <strong>og</strong> at foreldrene <strong>og</strong> søsken har tatt I mot mor sine barn som sine egne. Han gir <strong>og</strong>så<br />
sterkt <strong>og</strong> entydig utrykk for at mor <strong>og</strong> hennes barn er inkludert I hans planer.<br />
Samtidig gir han <strong>og</strong>så utrykk for at han synes det har vært vanskelig med alle konfliktene<br />
I forbindelse med barna, <strong>og</strong> han har måttet arbeide med sin egen rolle. Han forteller at<br />
han ble presentert første gang for far var denne sin første reaksjon et spørsmål om han var<br />
redd for han. Dette svarte mors venn benektende på. Ut over dette har far nektet<br />
konsekvent å forholde seg til han, forholder seg bare til mor. Mors venn har opplevd dette<br />
som svært ubehagelig ved noen anledninger. Han lurer på om far er sjalu. Han har valgt å<br />
ligge lavt I terrenget, men noen ganger har han måttet gripe inn for å støtte mor, som I<br />
forbindelse med henteepisode den 4.1.02. Han mener far styrer alt, at han har tenkt det<br />
var viktig med en dial<strong>og</strong> for barnas skyld, men at dette synes vanskelig. Han kommer<br />
igjen innpå påstandene om seksuelle overgrep. Opplever dette som svært belastende. Han<br />
opplever at begge barna knyttet seg til han svært raskt, opplevde seg som en<br />
”reservepappa” helt til dette oppsto. Han gir utrykk for at han er skremt over far sitt raseri<br />
dersom barna havner hos dem. Far har gitt utrykk for ovenfor mor at han ville skutt mors<br />
venn dersom han fikk bekreftet at overgrepene faktisk har funnet sted. Mors venn gir<br />
utrykk for at han ikke er moden for å ta imot far på sitt tun. Hente <strong>og</strong> bringerutiner<br />
har derfor variert. Gir utrykk for at han føler seg utrygg på far.<br />
77
Mors venn beskriver episoden den 04.01.02, da han måtte reise fra byen med uforrettet<br />
sak <strong>og</strong> det eldste barnet sto igjen i vinduet <strong>og</strong> gråt ”helt bleik”.<br />
Samlet vurdering, hjemmebesøk: Under hele det 5 timer lange hjemmebesøket opplevde<br />
jeg en atmosfære preget av rå <strong>og</strong> harmoni. Forholdet mellom mor <strong>og</strong> mors venn<br />
virker varmt <strong>og</strong> genuint. Begge synes sikre <strong>og</strong> trygge I relasjonen. De forholder seg<br />
rolig <strong>og</strong> meget adekvat I forhold til barna generelt. I forhold til det eldste barnet <strong>og</strong> de<br />
problemene hun viser virker de rettmessig bekymret, men ikke på en slik måte at de lar<br />
det skinne igjennom I forhold til henne. De tar I mot henne <strong>og</strong> møter henne på hennes<br />
behov når hun henvender seg til dem, uten å mase på henne. De er konsekvent på å ikke<br />
snakke om saken når barna er I nærheten. Det er ikke så mange<br />
grensesettingsepisoder å observere, bortsett fra at det yngste barnet blir rasende når hun<br />
tråkker under <strong>og</strong> blir våt på beina, <strong>og</strong> nekter å bli med mor hjem for å skifte. Denne<br />
episoden takler mor helt fint, tar henne rolig med seg til tross for protester <strong>og</strong><br />
hyling. Mors venn er svært forsiktig med å uttale seg bombastisk om situasjonen. Den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e får inntrykk av at han opplever det som ubehagelig å snakke om far.<br />
Over gir mor, far ansvaret for det største barnets problemer på skolen vinteren<br />
2001/2002. Mor årsaksforklaring om at fars kones særkullsbarn kom til Norge, mener<br />
mor er årsak til det eldste barnets problemer. Dette til tross for at det skjedde ett år før!<br />
Her beskriver imidlertid den <strong>sakkyndig</strong>e at mor <strong>og</strong>så fikk ny venn omtrent på samme<br />
tidspunkt! Den <strong>sakkyndig</strong>e skriver: ”Barna ble introdusert for mors venn sommeren<br />
2001.” Mor problematiserer at det største barnet fikk mange nye å forholde seg til, men<br />
det gjelder <strong>og</strong>så hos mor dersom det hadde vært årsaken. Således blir det igjen interessant<br />
å se hvordan den <strong>sakkyndig</strong>e ensidig kritiserer far for hans årsaksforklaring, mens mors<br />
ensidige årsaksforklaring ikke blir problematisert! Det blir tydelig å se at den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
ikke vil komme inn på årsak, for det kan involvere mor!<br />
Igjen er det en metode for mor <strong>og</strong> en annen for far! Igjen blir kritikk av far helt<br />
uinteressant dersom det ikke foreligger tilsvarende vurdering hos mor <strong>og</strong> utfallet av<br />
denne faktisk er vesentlig bedre enn hos far! Noen slik vurdering foreliger ikke <strong>og</strong><br />
dermed er vurderingen av far, faglig helt uinteressant!<br />
Interessant er imidlertid mors <strong>og</strong> den <strong>sakkyndig</strong>es beskrivelser om at ”Siden februar<br />
2002 har mor hatt fast adresse i Norheimsund.”! Det betyr at dok.152, brevet fra mors<br />
lege om mors situasjon, datert 13.11.2000, er en forfalskning, for der adresseres mor i<br />
Norheimsund hvor hun flyttet 2002! Til <strong>og</strong> med telefonnummeret fra Norheimsund er<br />
oppført på det brevet som påståes skrevet i 2000! Brevet kom frem etter at far klager<br />
mors lege inn for fylkeslegen i 2003!<br />
Over beskriver den <strong>sakkyndig</strong>e at mor ringer henne 25.3.2002 kl. 0825 om at det minste<br />
barnet var ”hysterisk” redd far ved henting til avtalt påskeferie. Dette er meget interessant<br />
for den <strong>sakkyndig</strong>e observerer det minste barnet dagen før hos mor <strong>og</strong> beskriver da i<br />
78
apporten ” Det minste barnet kommer I døren <strong>og</strong> hilser <strong>og</strong> sier hva hun heter.<br />
Fremstår som blid <strong>og</strong> tillitsfull”! Barnets adferd beskrives som ” Det minste barnet er<br />
flink til å forsyne seg selv <strong>og</strong> spise selv.... . Hun er meget tillitsfull <strong>og</strong> lett å få kontakt<br />
med.”! Mens det største barnet beskrives som ”Hun fremstår umiddelbart som mye mer<br />
reservert enn søsteren.” <strong>og</strong> ”.. Det største barnet er mer eller mindre ligger i fanget til<br />
mor, sier lite eller ingenting...”, <strong>og</strong> ” Hun ser påfallende trøtt <strong>og</strong> blek ut”!! Dagen etter<br />
er det minste barnet ”hysterisk” redd for sin far, mens det eldste er glad når far<br />
kommer! Hva skjer i mellomtiden som forandrer barnas adferd til det helt<br />
motsatte i løpet av noen timer?<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e beskriver selv hvordan barna hos mor er gjort klare for besøket av den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e, ”....de tydeligvis har forberedt dem på at skulle komme.” <strong>og</strong> ” Barna er<br />
forberedt på at jeg skal komme”! Det synes ikke som om det minste barnet er like<br />
klargjort når far kommer for å hente det til avtalt påskeferie noen timer senere!<br />
Dette underbygger i stor grad hvordan mor evner å styre barnas emosjonelle tilstand, <strong>og</strong><br />
hvordan denne blir gjort negativ for det minste barnet gjennom emosjonell utpressing<br />
ved at mor legger sitt eget savn over på barnet, når far skal hente det!<br />
Likeledes ser vi hvordan det eldste barnet opptrer når den <strong>sakkyndig</strong>e observerer. Det<br />
eldste barnet forteller i ettertid at det gjennom emosjonell utpressing var truet til å være<br />
trist under observasjonen, ved at mor hadde sagt at om barnet ble boende hos far<br />
ville det aldri mer få se sin mor <strong>og</strong> at om det sa noe til den <strong>sakkyndig</strong>e så ville det<br />
ikke få reise på påskeferie neste dag! Den <strong>sakkyndig</strong>es beskrivelser : ”Det eldste barnet<br />
sitter på den andre siden av bordet, ved siden av mor. Hun ser trist ut, er stille, spiser<br />
svært lite, sier at hun har ondt I magen.”, viser nettopp en slik trist adferd. Ikke noe av<br />
dette blir vurdert av den <strong>sakkyndig</strong>e! Den <strong>sakkyndig</strong>e lar seg i realiteten manipulere av<br />
mor.<br />
Interessante er <strong>og</strong>så den <strong>sakkyndig</strong>es beskrivelser av hvordan hun føler hun mottaes hos<br />
mor: ... blir vennlig mottatt av både mor <strong>og</strong> samboer” <strong>og</strong> ”Stemningen ved bordet er rolig<br />
<strong>og</strong> behagelig”! Dette kommer i sterk kontrast till hvordan den <strong>sakkyndig</strong>e beskriver<br />
mottagelsen hos far, selv om omgivelsene <strong>og</strong> det som skjer er mye det samme. Dette<br />
reflekterer mer den <strong>sakkyndig</strong>es <strong>subjektiv</strong>e innstilling enn omgivelsenes ulikhet!<br />
Den totale mangel på selvinnsikt mor fremviser over mange år kommer godt til syne når<br />
vi ser hva den <strong>sakkyndig</strong>e beskriver om mor: ”Mor gir utrykk for bekymring over største<br />
barnet sine symptomer. Hun har ikke pleid å være slik når hun har vært hos mor før, I<br />
følge mor” <strong>og</strong> ”Det er første gangen hun har klaget på ondt i magen her, sier mor.” Men<br />
akkurat mens den <strong>sakkyndig</strong>e er der er det eldste barnet slik, for bare noen timer<br />
senere når far kommer er ikke barnet slik! Mor hevder at dette (24.3.02) er første<br />
gangen barnet har vondt i magen hos mor. Dette til tross for at fraværende fra skolen<br />
tidligere, da barnet var med mor, <strong>og</strong>så ble begrunnet med somatiske ”vondter”! Når vi<br />
ser dette opp imot mors emosjonelle utpressing av begge barna blir det ganske avslørende<br />
for den <strong>sakkyndig</strong>e at hun ikke evner se denne dynamikken, selv om den allerede er<br />
beskrevet av far!<br />
79
Mors projeksjoner av sin egen adferd ”Mor mener at det eldste barnet er manipulert<br />
av far, <strong>og</strong> livredd han”, beskrives faktisk av den <strong>sakkyndig</strong>e uten at den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
verken forstår eller ser dette. Ikke noe ved observasjoner av det eldste barnet tilsier at<br />
det er redd for sin far! Frykten fremkommer da <strong>og</strong>så hos mor! Når vi så ser det eldste<br />
barnets anstrengelser for å komme tilbake til sin far høsten 2002 med seksuelle overgreps<br />
beskrivelser av mors venn kommer slike påstander i et særdeles merkelig lys. Det er all<br />
grunn til å se på dette som nok en projeksjon av mors holdninger til barna.! Mor legger<br />
sin egen frykt for at far skal avsløre henne, over på barnet <strong>og</strong> kaller det ”barnets frykt for<br />
far, livredd han”! Barnet var ikke særlig livredd far dagen etter! Tvert imot var barnet<br />
glad da far kom!<br />
Vi ser hvordan mor fremsetter opplagte løgner til den <strong>sakkyndig</strong>e når hun sier ” I følge<br />
mor skal far ha sagt til eldste barnet I forbindelse med forrige rettssak at han reiste til<br />
Thailand dersom han ikke fikk henne, noe som eldste barnet har fortalt til mor, gråtende,<br />
om kvelden <strong>og</strong> sagt at ”pappa vil ikke ha meg”! Far reiste ingen steder, men anker saken<br />
etter flyttingen! Det er all grunn til å se om ikke dette er projeksjoner av mors egen angst<br />
<strong>og</strong> frykt. Projisert over på barnet. Hele dynamikken rundt mors udokumenterte påstander<br />
er meget avansert, men lett å avsløre om man går i dybden <strong>og</strong> etterprøver det som blir<br />
påstått! Så sent som i retten i 2007 avslører psykol<strong>og</strong> Egeland at mor bedriver en<br />
omfattende emosjonell utpressing av barna! Så alvorlig mente den psykol<strong>og</strong>en det<br />
var at det eldste barnet faktisk igjen blir henvist til psykiatrien! Det eldste barnet<br />
blir nå fulgt opp av BUP! Dette er en adferd barna har vært utsatt for helt fra 1999.<br />
Også mors beskrivelser om at ”Mor har merket seg stort fravær fra skolen siden i januar<br />
i år, lærer har lovet å ta det opp med far, I følge mor.”, kommer i et interessant lys når vi<br />
ser som tidligere beskrevet at det er mor som tar barnet ut av skolen uten å gi<br />
melding til skolen <strong>og</strong> uten at far innformeres om dette! Av 11 fraværs dager står mor<br />
direkte for 5 av disse! 3 av de resterende er sammenhengende <strong>og</strong> handler om barnets<br />
somatiske reaksjon på konflikten! Vi ser igjen hvordan mor gjennom sin adferd sørger<br />
for at barna får dobbelt så mye fravær som sykdom tilsier, for deretter å klandre far for<br />
det store fraværet, mens barnet bor med far! ”Mor har merket seg stort fravær fra<br />
skolen...” er en bevist strategi av mor for å sverte far! Dette er ikke annet enn utslag av<br />
mors narsissistiske raseri <strong>og</strong> en handling satt i sene for å sverte far! I mors hat mot far<br />
brukes barna som brikker. Mor viser overhodet ingen empati eller innlevelse i hvilke<br />
problemer hun påfører barna!<br />
Interessant er det at det eldste barnets fravær det første året etter flyttingen til mor er på<br />
9 dager, altså omtrent det samme som hos far, men med den forskjellen at far ikke tar ut<br />
barnet fra skolen hos mor! Mors bekymring om situasjonen hos far, kommer ikke til syne<br />
når det samme skjer hos mor. Dette underbygger den falske bekymring mor fremsetter<br />
om barnet når det bor med far! Det er ikke barnet mor er ”bekymret” for, det vesentlige er<br />
å sverte far! Det viser <strong>og</strong>så at den som driver et omfattende manipulativt spill, er mor <strong>og</strong><br />
ikke far!<br />
Mors beskrivelser er i realiteten en endeløs lang anklagende liste mot far! Og ikke noe av<br />
det mor påstår blir dokumentert!<br />
80
Mor påstår ovenfor den <strong>sakkyndig</strong>e at ” Mor sier at hun <strong>og</strong> far har hatt en stående avtale<br />
om at de tar dobbelt sett bilder i ferier <strong>og</strong> høytider, <strong>og</strong> at den andre får ett sett. I følge<br />
mor har de snakket om dette <strong>og</strong> vært enige om dette”! Dette ville det vært enkelt å<br />
undersøke for den <strong>sakkyndig</strong>e. Far blir aldri forespurt om dette var riktig <strong>og</strong> ingen<br />
undersøker om det tideligere er sendt bilder mellom partene slik mor påstår. Faktum er at<br />
det ikke finnes noe sted, ett eneste bilde far har sendt til mor eller omvendt utenom disse<br />
bildene! Det viser at mor lyver for å bortforklare motivet med å sende disse<br />
krenkende bildene av barna! Dette får ingen konsekvenser for mor for den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
problematiserer kun fars reaksjon i ettertid <strong>og</strong> stiller ikke spørsmål ved mors motiv! Et<br />
motiv som opplagt var å krenke far i et ønske om hevn for det hat som preger mor.<br />
Mors påstand om at ” Mor sier at hun gav bildene ut fra en ide om å strekke seg langt I<br />
forhold til samarbeide, av hensyn til barna”, er så absurde tatt i betraktning av at mor<br />
verken før eller etter har evnet å samarbeide om noe som helst med far.<br />
Saboteringene av sommerferiene for barna viser dette meget godt! Dette er så omfattende<br />
dokumentert både før <strong>og</strong> etter denne rapporten at det fremstår som direkte latterlig når<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e ikke evner å sjekke dette!<br />
Mors påstand om at ”hun strekker seg langt for barnas skyld” viser kun hvor manipulativ<br />
hun egentlig er, for det finnes ikke noe som helst i de bildene som er til barnas beste! Det<br />
alvorlige er jo at eldste barnet tok ut en del sommerbilder hun ville sende til sin far,<br />
hvorpå mor så legger inn disse krenkende bildene av barna blant disse bildene! Mors<br />
beskrivelse av den eldste jenta om at hun etter at far forteller at hun ikke behøver å kysse<br />
fremmede menn var at ” Hun har lett for å dekke seg til, vil ikke vise seg naken.”!<br />
Dette underbyger bare hva barna fortalte til far om at mor oppfordret dem til å gå<br />
nakne rundt i huset til de voksnes forlystelse! Barnets naturlige sjenanse (8 år) har mor<br />
like liten forståelse for som så mye annet ved barnas emosjonelle liv. Barna selv<br />
beskriver at de oppfatter seg som dukker for mor. Mor synes med sitt utsagn å være av<br />
den oppfatning at det er greit at barna viser seg nakne!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e begår her et meget alvorlig inngrep i fars opplagte rett til et livssyn<br />
der barna skal skjermes for krenkende adferd. Når den <strong>sakkyndig</strong>e så ensidig<br />
kritiserer far for hans livssyn er hun langt utenfor enhver faglig ramme. En <strong>sakkyndig</strong>e<br />
psykol<strong>og</strong> har ikke anledning til å kritisere en far for hans livssyn! Det er nedfelt i både<br />
etiske <strong>og</strong> juridiske lover. Ikke minst er det et klart brudd med vitenskapelig metode, som<br />
slett ikke befatter seg med livssyn! Dette er meget diskvalifiserende for den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
rapport å på denne måten problematisere fars livssyn!<br />
Når den <strong>sakkyndig</strong>e legger så mye energi i å bortforklare bildene slik hun beskriver mors<br />
venns utsagn: ” De kom bort til han mens han satt på huk, en i hver arm. Deretter reiste<br />
han seg opp <strong>og</strong> gav det eldste barnet et smellkyss på munnen.” blir det tydelig at det<br />
viktigste blir å ta brodden ut av kritikk som kan reises mot mor, fremfor å problematisere<br />
mors provokasjon mot far! Der <strong>og</strong>så mors venn blir brukt!<br />
81
Når vi ser den <strong>sakkyndig</strong>es vurdering av det minste barnet ” Det minste barnet fremstår<br />
på alle måter <strong>og</strong> under hele besøket som en blid <strong>og</strong> glad, aktiv <strong>og</strong> fremmelig 3-åring. Hun<br />
gir god kontakt, er tillitsfull uten å være ukritisk til meg som fremmed. Hun har et godt<br />
utviklet språk, hun er flink motorisk.” <strong>og</strong> vi ser hvordan det samme barnet bare timer<br />
senere viser en klar ”hysterisk” frykt for sin far, for så dagen etter vise enorm glede for<br />
å komme til sin far, fremstår den <strong>sakkyndig</strong>es beskrivelser som med lite faglig<br />
begrunnelse! Dette er jo i høyeste grad et barn med svært store emosjonelle svingninger!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e skal, slik hun hele tiden favoriserer mor, bare gi et positivt bilde av det<br />
minste barnet som lever med mor, for å underbygge en påstand om at mor er best egnet<br />
for barna!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>es beskrivelser av det eldste barnet bærer preg av at hun er den som står i<br />
fare for å bli flyttet fra sitt oppvekststed. Hos mor beskrives hun som typisk engstelig, <strong>og</strong><br />
som beskrevet over må man se dette opp både mot situasjonen <strong>og</strong> mors adferd mot<br />
barnet. Den <strong>sakkyndig</strong>es beskrivelse av det eldste barnet er igjen interessant, : ”Jeg<br />
opplever henne likevel som <strong>og</strong>så da å ha en litt trist undertone. Jeg stiller spørsmål ved<br />
om vi har med et ganske deprimert barn å gjøre. Hennes magesymptomer er ganske<br />
typiske for barn som står I lojalitetskonflikt mellom foreldrene, eller I konflikt mellom<br />
tilknytning <strong>og</strong> separasjon.”!<br />
Dersom barnet slik mor påstår har disse problemene er det meget underlig at mor rett<br />
etter flyttingen faktisk påstår at barnet plutselig ikke har noen problemer <strong>og</strong> at alt er helt<br />
greit! For dette barnet forsvant visstnok alle problemer rett etter at hun ble flyttet til sin<br />
mor! Frem til 2008 har barnet hatt klippekort hos barnevernet, det har vært henvist flere<br />
ganger til BUP <strong>og</strong> sliter opplagt psykisk etter flyttingen. Barnet har i sine utsmuglede<br />
brev til far beskrevet at hun ikke orker leve lenger! Ja, barnet må smugle ut brev, for hun<br />
nektes normal kontakt med sin far, av mor! Så mye for mors ønske om ”utstrakt<br />
samarbeid”!<br />
Helt uten noen referanser til hendelsesforløpet beskriver den <strong>sakkyndig</strong>e at ”Mors venn<br />
beskriver episoden den 04.01.02, da han måtte reise fra byen med uforrettet sak <strong>og</strong> eldste<br />
barnet sto igjen I vinduet <strong>og</strong> gråt ”helt bleik”.”! Dette er en interessant beskrivelse med<br />
tanke på hva som faktisk skjedde. En ting er helt sikkert, barnet sto ikke i vinduet da mor<br />
<strong>og</strong> samboer dro etter å ha prøvd å få med seg det eldste barnet til tross for at hun var syk!<br />
Barnet ville ikke dra <strong>og</strong> ba far om å slippe å dra!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>es beskrivelser av sine opplevelser hos mor ” Under hele det 5 timer lange<br />
hjemmebesøket opplevde jeg en atmosfære preget av ro <strong>og</strong> harmoni” bærer tydelig preg<br />
av den positive holdning hun <strong>og</strong>så fremviser i rapporten til mor. Det er all grunn til å<br />
anta når man ser hvordan den <strong>sakkyndig</strong>e beskytter mor mot problematiseringer <strong>og</strong><br />
kritiske spørsmålstillinger <strong>og</strong> vurderinger at hun har sympati for mor!.<br />
Når vi ser episoden over der det minste barnet plutselig er redd for sin far etter å ha<br />
tilkjennegitt glede for å komme til far bare timer før blir den <strong>sakkyndig</strong>es beskrivelse av<br />
mor interessant: ”Det er ikke så mange grensesettingsepisoder å observere, bortsett fra at<br />
det yngste barnet blir rasende når hun tråkker under <strong>og</strong> blir våt på beina, <strong>og</strong> nekter å bli<br />
82
med mor hjem for å skifte. Denne episoden takler mor helt fint, tar henne rolig med seg<br />
til tross for protester <strong>og</strong> hyling”! Her beskrives en mor som tilsynelatende evner håndtere<br />
en skrikende <strong>og</strong> protesterende barn meget godt. Denne adferden står i meget sterk<br />
kontrast til mors famlende <strong>og</strong> usikre opptreden slik vi ser den når barnet plutselig<br />
er redd for sin far! Da trenger hun hjelp av psykol<strong>og</strong>en! Hva kommer denne<br />
forskjellen av? Vi ser den samme adferd når mor er under observasjon på Askøy, der<br />
beskriver den <strong>sakkyndig</strong>e følgende når det minste barnet skal legge seg ” Mor forsøker<br />
først å få henne til å gå frivillig på forskjellige måter, men når dette ikke nytter tar mor<br />
henne under armen <strong>og</strong> bærer henne inn under høylydte protester <strong>og</strong> skriking”. Når den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e observerer mor synes mor ikke nøle med å håndtere barna, mens når det ikke<br />
er noen tilskuere, blir mor famlende <strong>og</strong> må ringe for å få råd! Det er liten tvil om at mor<br />
driver skuespill når den <strong>sakkyndig</strong>e observerer men så snart ingen observerer er hun<br />
tilbake i den usikre, famlende adferd hennes MMPI profil <strong>og</strong> far beskriver om mor!<br />
Fra hjemmebesøk hos mormor, 07.05.02: Dels av praktiske årsaker, men <strong>og</strong>så fordi jeg<br />
vurderte at det kunne være greit å se barna sammen med mor på Askøy, la jeg mitt siste<br />
hjemmebesøk dit.<br />
Det er tirsdag ettermiddag <strong>og</strong> mor har samvær med det eldste barnet til i morgen tidlig, da<br />
hun skal på skolen <strong>og</strong> siden til far. Det yngste barnet er der <strong>og</strong>så <strong>og</strong> mormor er til stede<br />
under mitt besøk, som finner sted I hagen (fint vær).<br />
Alle er ute når jeg kommer. Barna er forberedt på at jeg skal komme. Det yngste<br />
barnet kommer straks imot meg med en bukett påskeliljer som hun har fått lov av<br />
mormor å plukke, <strong>og</strong> som jeg skal få. Det eldste barnet har <strong>og</strong>så plukket en bukett,<br />
men gir den ikke til meg.<br />
Mormor serverer kaffe <strong>og</strong> kake. Barna svinser rundt. De får gullfisker (salte små kjeks).<br />
Mor sier at de må dele. Det yngste barnet styrer med dette. Det går greit, ingen<br />
konflikter. Det eldste barnet viser meg at hun har fått nye lilla j<strong>og</strong>gesko, som de har<br />
kjøpt på galleriet samme dag. Det yngste barnet løper da inn <strong>og</strong> henter et par rosa<br />
finsko som hun vil vise meg, <strong>og</strong> som hun har på resten av besøket. Barna disser <strong>og</strong><br />
leker ulike steder på eiendommen. Det eldste barnet har turnoppvisning. Det yngste<br />
barnet forsøker å ape etter henne. Det eldste barnet <strong>og</strong> mor forteller at de har vært en tur<br />
ved sjøen tidligere på dagen <strong>og</strong> at det eldste barnet har skrapt seg opp på underarmen på<br />
en stein med rur på. Hun har fått bandasje <strong>og</strong> plaster av mormor.<br />
Jeg spør det eldste barnet hva de har gjort på skolen I dag, <strong>og</strong> hun ramser opp. Blant<br />
annet har de vært ute <strong>og</strong> plukket boss før 17. mai. Jeg spør henne om venninner <strong>og</strong> hun<br />
lager en liste over venninnene sine. Det er NN <strong>og</strong> NN (døtrene til mors venn sin bror I<br />
Norheimsund),NN <strong>og</strong> NN (I klassen/nabolaget), NN (kusine på Askøy) <strong>og</strong> NN (I<br />
campingv<strong>og</strong>nen I Norheimsund). Etter dette ramser hun opp de fleste jentene I<br />
83
klassen <strong>og</strong> <strong>og</strong>så flere gutter, samtidig som hun gir en karakteristikk av flere av dem.<br />
Jeg må skrive opp navnene på alle på blokken min, <strong>og</strong> det eldste barnet tilføyer alderen<br />
på de forskjellige. Når jeg spør hvordan det er med Chritica svarer Det eldste barnet<br />
at ”jeg bor med henne”.<br />
Etter ca. 1 time forflytter mor <strong>og</strong> jeg oss rundt etter barna, ser på ulike ting de vil vise<br />
oss, bl.a. serverer det eldste barnet ulike typer mat (små keramikkfliser) fra flere fat (<br />
gamle røde takstein), <strong>og</strong> mor <strong>og</strong> jeg får smake. Etter ytterligere 1/2 time sier mor at hun<br />
vil gå inn for å forberede legging av det yngste barnet. Det yngste barnet vil ikke være<br />
med henne inn <strong>og</strong> protesterer høylydt. Mor forsøker først å få henne til å gå frivillig på<br />
forskjellige måter, men når dette ikke nytter tar mor henne under armen <strong>og</strong> bærer<br />
henne inn under høylydte protester <strong>og</strong> skriking.<br />
Det eldste barnet <strong>og</strong> jeg er igjen aleine. Stemningen er avslappet, <strong>og</strong> jeg bestemmer meg<br />
for å spørre det eldste barnet forsiktig om saken. Jeg henviser til at mamma har sagt at<br />
hun <strong>og</strong> pappa er uenige om hvor det eldste barnet skal bo, <strong>og</strong> det er det jeg skal hjelpe de<br />
som bestemmer å finne ut, har hun noen synspunkter selv? Hennes første respons er ”ja,<br />
litt”. Hun sier ”jeg vil bo hos begge to”. Hun sier <strong>og</strong>så at ”jeg savner mamma når jeg har<br />
vært lenge hos pappa” <strong>og</strong> ”jeg savner det yngste barnet når det er lenge siden jeg har sett<br />
henne, jeg vil bo sammen med det yngste barnet”. Til slutt sier hun at ”jeg vil bo litt mer<br />
hos mamma, like mye på hver plass på grunn av at det er så gøy hos begge”.<br />
Deretter begynner hun å snakke masse om personer <strong>og</strong> aktiviteter I Norheimsund <strong>og</strong> I<br />
Bergen. Hun forteller at I Norheimsund har NN <strong>og</strong> NN en stor trampoline. Hun spiller<br />
sjakk med mors venn, <strong>og</strong> vinner alltid. Jeg vil vite hvem som har lært henne sjakk; hun<br />
har lært seg det selv sier hun. Hun spiller <strong>og</strong>så kort med mors venn. Mors venn er grei.<br />
NN <strong>og</strong> NN (mors venn sine foreldre) er <strong>og</strong>så greie Hun <strong>og</strong> mors venn måtte spyle hesten<br />
hennes, den var så skitten, <strong>og</strong> hun har hatt turntimer med mamma. Pappa er<br />
verdensmester (nei, norgesmester) I karate <strong>og</strong> har hatt timer med henne. Hun<br />
demonstrerer for meg. Fars kone er ganske god til å danse ballett. De har et dukkehus I<br />
hagen I Bergen, <strong>og</strong> de har klatretre. Hun får aldri kjeft av noen, men en gang holdt hun<br />
visst på å få kjeft på skolen, men hun måtte ikke til rektor. Hun har en oldemor som er<br />
100 eller noen <strong>og</strong> nitti, <strong>og</strong> pappa har sagt at de kanskje kan besøke henne. Hun savner<br />
farfar, har lyst til å dra til han. Hun har 6 besteforeldre; mormor <strong>og</strong> morfar, farmor <strong>og</strong><br />
farfar <strong>og</strong> NN <strong>og</strong> NN. Etter litt nøling kommer det at hun faktisk har besteforeldre I<br />
Thailand, <strong>og</strong> det blir 8 til sammen.<br />
Etter dette går vi inn <strong>og</strong> avslutter besøket. Det yngste barnet har lagt seg. Klokken er ca.<br />
1900. Jeg har ikke invitert mormor til å utale seg om saken, men gir henne allikevel en<br />
sjanse til å ytre seg på slutten. Hun sier da at hun er meget bekymret for at dersom<br />
far får omsorgen for begge barna så vil hun miste den gode kontakten med dem, noe<br />
hun mener vil være et stort tap for barna.<br />
Vurdering: Under dette besøket opplevde jeg begge barna som åpne, glade <strong>og</strong><br />
harmoniske. Spesielt var det eldste barnet mye mer meddelsom <strong>og</strong> gav mye bedre kontakt<br />
enn ved alle tidligere besøk, <strong>og</strong> dette var gjennomgående. En del av forklaringen kan<br />
84
selvsagt være at hun er tryggere fordi hun kjenner meg bedre nå, men neppe hele<br />
forklaringen. Jeg opplever en hverdagslig atmosfære som er avslappet, rolig,<br />
hyggelig <strong>og</strong> meget trygg. Mors interaksjon med begge barna er preget av varme,<br />
innlevelse <strong>og</strong> engasjement, men samtidig slipper hun dem, lar dem utfolde seg aleine.<br />
Tomten er ulendt med noen farlige steder. Jeg opplever at mor har en passe ballanse<br />
mellom å passe på <strong>og</strong> slippe barna. Hun er helt adekvat I sin takling av en relativt<br />
dagligdags men likevel kraftig utfordring fra det yngste barnet sin side når hun nekter å<br />
gå inn for å legge seg. Mor setter <strong>og</strong>så grenser for det eldste barnet på en helt adekvat<br />
måte når hun er I ferd med å tråkke ned noe blomsterløv eller når hun sitter å vipper på<br />
stolen ved bordet. Interaksjonen <strong>og</strong> tonen søstrene imellom er <strong>og</strong>så meget god under dette<br />
besøket, de trives tydeligvis I hverandres selskap <strong>og</strong> har åpenbart glede av hverandre.<br />
Mormor fremstår som en litt bestemt eldre dame med meninger om mye. Barna viser<br />
tydelig at de har et godt, varmt <strong>og</strong> nært forhold til henne.<br />
Når det gjelder det eldste barnet sitt synspunkt på hvor hun vil bo opplever jeg at det hun<br />
sier <strong>og</strong> måten hun sier det på er helt i overens bestemmelse med det inntrykk jeg har fått<br />
gjennom arbeidet med saken. Hun balanserer hårfint <strong>og</strong> er livredd for å si noe som kan<br />
ramme den ene eller den andre av foreldrene. Det at hun kommer med en triade av<br />
utelukkende positive sider ved forholdene hos henholdsvis mor <strong>og</strong> far like etterpå tolker<br />
jeg som et ytterligere forsøk på ballansering. Hennes respons på spørsmålet er slik jeg<br />
ser det som forventet, <strong>og</strong> er et klart utrykk for hennes sterke lojalitetskonflikt <strong>og</strong> <strong>og</strong>så for<br />
hennes sterke tilknytning til begge foreldrene.<br />
Igjen beskriver den <strong>sakkyndig</strong>e at ” Barna er forberedt på at jeg skal komme.”, noe som<br />
underbygger at mor forbereder barna på møtet med den <strong>sakkyndig</strong>e! Det er tydelig at<br />
barna er instruert i å gi den <strong>sakkyndig</strong>e blomster slik det beskrives: ” Det minste<br />
barnet kommer straks imot meg med en bukett påskeliljer som hun har fått lov av mormor<br />
å plukke”! Barna fortalte selv hvordan mor hadde instruert <strong>og</strong> delvis truet dem til å gjøre<br />
<strong>og</strong> si bare det mor ville. Når den <strong>sakkyndig</strong>e gang på gang selv beskriver hvordan<br />
mor styrer barna i observasjonene <strong>og</strong> ut i fra det ikke evner å verken se eller forstå<br />
at det hun observerer kan være tillært <strong>og</strong> kunstig, mangler det tydelig kunnskap om<br />
slike situasjoner.<br />
Interessant er igjen beskrivelser når barna utsettes for noe der de trenger hjelp ” Det<br />
eldste barnet har skrapt seg opp på underarmen på en stein med rur på. Hun har fått<br />
bandasje <strong>og</strong> plaster av mormor.”! Det er ikke mor som hjelper barna, det er mormor som<br />
må hjelpe dem <strong>og</strong> det til tross for at mor er sykepleier!<br />
Allerede her som 3-åring viser beskrivelser av det minste barnet det som senere bare har<br />
forsterket seg, nemlig barnets sterke behov for å få oppmerksomhet ” Det eldste barnet<br />
viser meg at hun har fått nye lilla j<strong>og</strong>gesko, som de har kjøpt på galleriet samme dag. Det<br />
yngste barnet løper da inn <strong>og</strong> henter et par rosa finsko som hun vil vise meg, <strong>og</strong> som hun<br />
har på resten av besøket”!<br />
85
Det er <strong>og</strong>så avslørende for den <strong>sakkyndig</strong>e at det eldste barnet på forespørsel fra den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e ramser opp et 20-talls venner i Bergen, <strong>og</strong> 2 i mors nærmiljø. Dette<br />
underbygger den lange <strong>og</strong> sterke tilknytningen det eldste barnet har til sitt oppvekststed<br />
hos far. Ikke noe sted tillegges dette vekt! Selv om den <strong>sakkyndig</strong>e skriver ned navnene<br />
på disse er ikke disse gjengitt i rapporten. Det gir et inntrykk av at de fremstår mindre<br />
viktig enn de to den <strong>sakkyndig</strong>e navngir i mors nærmiljø! Nok en vinkling som<br />
vektleggers mors nærmiljø, der barnet ikke bor, mer enn barnets eget nærmiljø hos far!<br />
Igjen beskriver den <strong>sakkyndig</strong>e hvordan mor tilsynelatende evner håndtere det minste<br />
barnet når det protesterer, ” Det yngste barnet vil ikke være med henne inn <strong>og</strong> protesterer<br />
høylydt. Mor forsøker først å få henne til å gå frivillig på forskjellige måter, men når<br />
dette ikke nytter tar mor henne under armen <strong>og</strong> bærer henne inn under høylydte protester<br />
<strong>og</strong> skriking.”, igjen i sterk kontrast til håndteringen som er beskrevet til påskeferien 2002<br />
da barnet plutselig ikke ville være med sin far <strong>og</strong> der mor måtte ringe den <strong>sakkyndig</strong>e for<br />
å få hjelp! Det fremstår et mønster der mor tilsynelatende evner håndtere barna mens<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e ser på, mens ellers er det andre som må gripe inn. Så fort det ikke er<br />
tilskuere som er viktige å vise seg for, er det andre som må hjelpe barna, slik mormor er<br />
den som må plastre det eldste barnet slik det beskrives over.<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e gir i samtale med det eldste barnet inntrykk av at det er en sak<br />
som bare handler om det eldste barnets bosted :” Jeg henviser til at mamma har sagt<br />
at hun <strong>og</strong> pappa er uenige om hvor det eldste barnet skal bo”, mens saken handler om<br />
begge barna, noe den <strong>sakkyndig</strong>e klart tilkjennegir i sine ”konklusjoner” for der<br />
gies det klare ”anbefalinger” for begge barna! Det eldste barnet beskrivelser slik<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e gjengir dem kan derfor bygge på en ensidig forståelse hos barnet<br />
om at det er bare det som skal vurderes vedrørende flytting <strong>og</strong> ikke <strong>og</strong>så det yngste<br />
barnet! Barnet får aldri beskrevet en forståelse av at de begge skal bo enten med<br />
far eller mor. Det preget <strong>og</strong>så barnets besvarelse! Dermed finnes det en alvorlig<br />
feilkilde i den <strong>sakkyndig</strong>es verbale henvendelse til barnet, noe som gjør at barnets<br />
svar ikke blir særlig interessant ut over at hun vil bo med sin lillesøster!<br />
Interessant er det imidlertid at dette i høyeste grad dokumenterer den <strong>sakkyndig</strong>es<br />
forståelse av saken, nemlig at det er det eldste barnet som skal flyttes <strong>og</strong> ikke en<br />
vurdering av at begge barna skal vurderes hva gjelder bosted. Det må bygge på en<br />
forutinntatt holdning.<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e snakker <strong>og</strong>så med mormor <strong>og</strong> mormor påstår uten videre at ”..... at hun<br />
er meget bekymret for at dersom far får omsorgen for begge barna så vil hun miste den<br />
gode kontakten med dem, noe hun mener vil være et stort tap for barna.”! Hva bygger<br />
hun det på? Det kan være all grunn til å se om ikke mormor her faktisk projiserer<br />
sin egen <strong>og</strong> mors holdning over på far, for etter saken i 2002 er det far <strong>og</strong><br />
farfar/farmor barna har mistet det meste kontakt med! Det er grunn til å anta at<br />
mormor her uttaler seg slik hun vet vil skje om barna flyttes til mor, nemlig at de<br />
utestenges fra far! Det vi så ble resultatet var at far mistet my av den langt viktigere<br />
86
kontakten med barna! Ikke uventet bekymrer ikke mormor seg for barnas kontakt med<br />
sin far i det hele tatt, men med sin egen kontakt med barna!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>es beskrivelse av mors ”skuespill” under observasjonen er meget<br />
interessant : ” Mors interaksjon med begge barna er preget av varme, innlevelse <strong>og</strong><br />
engasjement, men samtidig slipper hun dem, lar dem utfolde seg aleine.”! Problemet er<br />
at dette er stikk motsatt adferd av det barna selv opplever når mor ikke er under<br />
observasjon! Derfor blir det som beskrives et ”skuespill”. Mors omfattende<br />
kontrollerende adferd ovenfor barna i alle år, stemmer svært dårlig med den ”.. men<br />
samtidig slipper hun dem, lar dem utfolde seg aleine.” beskrivelsen den <strong>sakkyndig</strong>e gir.<br />
Her er det to forhold som spiller in på den <strong>sakkyndig</strong>es vurdering, det ene er psykol<strong>og</strong>ens<br />
positive holdning til mor <strong>og</strong> den andre er mors dokumentert evne til manipulasjon når<br />
det trengs!<br />
Det blir meget tydelig at den <strong>sakkyndig</strong>e ikke problematiserer beskrivelser av årelang<br />
negativ adferd hos mor ovenfor barna, når det beskrives motsatte adferdsbeskrivelser av<br />
mor under en slik kunstig observasjonen! Det som er omfattende dokumentert er nemlig<br />
ikke at ”Mors interaksjon med begge barna er preget av varme, innlevelse <strong>og</strong><br />
engasjement”. Det vurderes nemlig ikke om de årelange beskrivelser som foreligger<br />
om mors klebrige avhengighet av barna som narsissistiske supply (dukker for<br />
omgivelsene) blir missforstått som nettopp en adferd som ”varme, innlevelse <strong>og</strong><br />
engasjement”!<br />
Bygger den <strong>sakkyndig</strong>es oppfattelse av ”varme” på smiskende verbal formidling?<br />
Bygger den <strong>sakkyndig</strong>es oppfattelse av ”innlevelse” mors egne behov for<br />
selvbekreftelse?<br />
Bygger den <strong>sakkyndig</strong>es oppfattelse av ”engasjement” den kontrollerende adferd mor<br />
eller fremviser?<br />
Det foreligger ingen beskrivelse av hva den <strong>sakkyndig</strong>e legger i disse begreper, ei heller<br />
hvilken adferd ved mor som utløser en slik beskrivelse! Det eneste som knytter<br />
beskrivelser til adjektiver er ”Mors interaksjon med begge barna”! Hva denne konkret<br />
består i sies det intet om! Det blir ikke etterprøvbart <strong>og</strong> dermed helt uten faglig<br />
interesse!<br />
Igjen blir beskrivelser som ”Hun er helt adekvat i sin takling av en relativt dagligdags<br />
men likevel kraftig utfordring fra det yngste barnet sin side...” fjernt fra den tafatthet mor<br />
viser når den <strong>sakkyndig</strong>e ikke observerer mor! Det var ikke særlig adekvat håndtering av<br />
situasjonen når far kommer for å hente barna til påskeferie!<br />
Interessante er <strong>og</strong>så den <strong>sakkyndig</strong>es beskrivelser av mormor som ” Mormor fremstår<br />
som en litt bestemt eldre dame med meninger om mye.”! Det synes stemme med måten<br />
mormor i alle år kontrollerer mor <strong>og</strong> dermed barna! Det kan <strong>og</strong>så fortelle en del om mors<br />
manglende evner til å fatte beslutninger i hverdagslige situasjoner slik det foreligger<br />
omfattende beskrivelser om! Det er mormor som styrer mor!<br />
87
Det er <strong>og</strong>så interessant å se at den <strong>sakkyndig</strong>e synes beskrive at det eldste barnets<br />
tilknytning til begge foreldre er like sterk : ”... for hennes sterke tilknytning til begge<br />
foreldrene” uten at dette reflekteres særlig i mors beskrivelser av barnet. Ei heller<br />
vurderes dette opp mot at barnet på dette tidspunkt har bodd med sin far de siste 3 år!<br />
Barnets beskrivelser av hvor hun har flest venninner som vist over, viser imidlertid en<br />
langt sterkere tilknytning til fars omgivelser enn til mors omgivelser. Dette ser den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e bort i fra <strong>og</strong> prøver i stedet utelukkende gi inntrykk av at tilknytningen er like<br />
sterk til begge foreldre! Den <strong>sakkyndig</strong>e sier intet om tilknytningens kvalitet! Det gjør<br />
det nemlig enklere å flytte barnet til mor slik vi ser den <strong>sakkyndig</strong>e legger opp til!<br />
6.5 Observasjoner <strong>og</strong> samtaler, hjemmebesøk hos far<br />
Fra besøk 02.04.02: Far bor sammen med det eldste barnet, sin thailandske kone <strong>og</strong><br />
hennes barn stesøster(8) <strong>og</strong> stesøster (19) I en relativt gammel villa I Bergen. Jeg<br />
kommer som avtalt. Det yngste barnet <strong>og</strong> far lukker opp. Det yngste barnet virker litt<br />
reservert I begynnelsen. Fars kone hilser <strong>og</strong> serverer meg et glass juice. Far er stort sett<br />
på kjøkkenet med konen. Hun holder på å forberede middag. Det eldste barnet ligger på<br />
sofaen i stuen. Ser trøtt ut. Ser på Cartoon network på TV (tegnefilmer). Jeg setter meg<br />
ned <strong>og</strong> snakker med det eldste barnet, får raskere <strong>og</strong> lettere kontakt med henne enn ved<br />
forrige møte, selv om hun <strong>og</strong>så I dag virker noe reservert. Jeg spør hvordan det var på<br />
fjellet i påsken. Det eldste barnet forteller at de var med i skirenn <strong>og</strong> fikk premie. Det<br />
yngste barnet svinser rundt, tør raskt opp, <strong>og</strong> er kontaktsøkende I forhold til meg. Etter en<br />
liten stund kommer stesøsteren (8). Hun har fått nytt malerskrin på NN skole, som hun<br />
viser til det eldste barnet. Jentene snakker en blanding av norsk <strong>og</strong> engelsk sammen. Jeg<br />
spør om det eldste barnet vil vise meg hva hun har i lekse, <strong>og</strong> det vil hun. Hun har<br />
regnestykker <strong>og</strong> lesing. Hun viser at hun greier regnestykkene, <strong>og</strong> at hun kan lese, men<br />
har ikke gjort leksen ennå. Vi gjør det seinere sier hun. Far kommer inn i stuen Det<br />
yngste barnet er svært opptatt av at far skal løfte henne opp <strong>og</strong> tøyse med henne,<br />
hun vil klatre opp på han. Det yngste barnet viser meg en del bilder som henger på<br />
veggen, stort sett med det eldste barnet, men på ett bilde er hun <strong>og</strong>så med. Far kommer til<br />
<strong>og</strong> forklarer litt om bildene, hvor de er tatt osv. Motivene er stort sett fra turer på fjellet,<br />
bl.a. hardangervidda, sommer <strong>og</strong> vinter.<br />
Stuen bærer preg av at det er en delvis thailandsk familie som bor der. Det er mange store<br />
<strong>og</strong> små pyntegjenstander fra Thailand, thailandske bilder på veggene osv. Far forteller at<br />
de har hele loftet fullt med gjenstander fra Thailand, <strong>og</strong> at konen har tenkt å starte opp en<br />
butikk I byen der hun vil selge dette. Forteller at hun hadde en butikk I NN en periode.<br />
Hun har <strong>og</strong>så drevet med salg i Thailand, I følge far.<br />
Jeg inviteres til å spise middag med familien. Det yngste barnet insisterer på at jeg skal<br />
sitte ved hennes ene side, far ved den andre. Det yngste barnet vil ikke ha kjøtt<br />
(nakkekoteletter <strong>og</strong> kylling) bare grønnsaker <strong>og</strong> saus. Hun får lov til å spise bare<br />
grønnsaker. Det eldste barnet spiser litt kylling, lar koteletten ligge igjen.<br />
88
Etter maten er jeg med jentene opp på rommet som det eldste barnet deler med Det<br />
yngste barnet. De har eget lekerom på loftet. Jeg er der sammen med det eldste barnet,<br />
det yngste barnet <strong>og</strong> stesøsteren. Alle jentene er ivrige etter å vise meg leker de har, noe<br />
er kjøpt I Thailand, <strong>og</strong> dette forklarer de meg. Det eldste barnet viser meg to suvenierfat<br />
med bilder av henne <strong>og</strong> far I Thailand. Deretter viser hun et lite bilde som blir holdt av en<br />
bamse. Bildet viser mor, henne selv <strong>og</strong> det yngste barnet som baby. Stesøsteren har<br />
”moteoppvisning” for meg, viser meg forskjellige prinsessekjoler som de har kjøpt I<br />
Thailand da de var der nylig. Også det yngste barnet går rundt I en slik kjole. I følge fars<br />
kone koster de bare ca. Kr. 30 per stk.<br />
Etter en stund blir vi ropt ned av far, som sier at nå er det is til dessert. Vi spiser is<br />
sammen ved salongbordet. Barne tv har begynt. Vi snakker om hvem som er den neste i<br />
familien som har bursdag. Det eldste barnet sier det er henne, 19. juli. Hun skal da ha<br />
minst 4 bursdagselskaper, hos mor <strong>og</strong> far, I <strong>og</strong> utenfor ferien, sier hun. Far kommenterer<br />
på dette, sier at det kan være en fordel å være født om sommeren I så måte.<br />
Kommenterer ikke på at det blir flere bursdager I kraft av at foreldrene er skilt.<br />
Etter en stund går barna, <strong>og</strong> jeg sitter igjen med far <strong>og</strong> hans kone. TV står fremdeles på<br />
som ”bakgrunnstøy”. Deretter går jeg ut på fars kontor, der jentene sitter ved PC <strong>og</strong> ser<br />
på videofilm fra påskeferien på Finse.<br />
Fra samtale med fars Kone: Jeg forklarer henne (med far til stede) at hun kan få snakke<br />
med meg dersom hun har noen synspunkter i saken, <strong>og</strong> at vi kan gjøre dette hjemme<br />
hos henne eller på mitt kontor. Jeg viser til at jeg <strong>og</strong>så har snakket med mors samboer,<br />
fordi han blir en viktig person for barna. Som respons på dette begynner hun å snakke om<br />
hvor frustrert hun har vært over at mor har drevet å ringt til dem, hun har opplevd at<br />
forholdet ikke har vært slutt mellom far <strong>og</strong> mor. Fa forklarer I denne forbindelse at det<br />
har hjulpet at han har vært nøye med å referere fra hans <strong>og</strong> mors telefonsamtaler for å<br />
gjøre konen trygg. Hun sier det er greit at mor ringer <strong>og</strong> snakker om praktiske ting,<br />
henting <strong>og</strong> bringing, men ikke ut over dette. Far medgir at mor sine ringinger har roet seg<br />
noe i det siste. Fars kone gir utrykk for at hun synes det er feil at far har gitt mor penger<br />
<strong>og</strong> på annen måte støttet henne økonomisk etter bruddet. Hun har notert hva hun har fått,<br />
hva ting har kostet, sier hun.<br />
Etter dette er jeg alene med fars kone resten av samtalen. Hun fortsetter da <strong>og</strong> forklare at<br />
hun kan forstå mor, fordi hun er mor selv, <strong>og</strong> elsker sine barn. Samtidig mener hun at far<br />
er en så god mann at hun ville latt sine egne barn være igjen hos han dersom hun hadde<br />
vært I mor sin situasjon. Dette begrunner hun med at han har tid til både jobben <strong>og</strong><br />
familien, tjener penger, men tar dem <strong>og</strong>så med på turer <strong>og</strong> aktiviteter. ”Han har tid til<br />
familien, tid til meg <strong>og</strong> tid til å jobbe”. Jeg spør om hun har noen kontakter med noen<br />
andre I byen, fort eksempel fra hjemlandet. Hun sier at hun ikke har kapasitet til å treffe<br />
andre fordi hun heller vil bruke tiden på familien. På spørsmål om hvordan hun ser på at<br />
far ønsker begge barna hos seg, svarer hun at det er OK fordi hun har barn selv <strong>og</strong> elsker<br />
hans barn <strong>og</strong>så. Hun sier <strong>og</strong>så at dersom barna bor hos far i ukene så kan mor få være<br />
sammen med dem så mye hun vil I helgene, når det ikke er skole,<br />
89
Fars kone forteller at hun er 42 år gammel. Hun har gått på NN skole, men tok pause I<br />
forbindelse med nylig besøk I Thailand. Hun har planer om å starte opp igjen I august,<br />
sier at hun ikke bare ønsker å være hjemmeværende på sikt. Jeg er usikker på om hun<br />
refererer til at hun vil starte opp butikk.<br />
Observasjon/vurdering av det yngste barnet: Under besøket opplever jeg det yngste<br />
barnet som nokså lik slik hun fremsto hos mor I Norheimsund. Hun er blid, aktiv <strong>og</strong><br />
kontaktsøkende. Fremmelig for alderen, godt språk, god språkforståelse, samtidig<br />
bestemt <strong>og</strong> med egne meninger (bestemmer selv hva hun vil spise, bestemmer selv at<br />
kjolen skal være bak fram, selv om far påpeker at hun burde snu den). Når hun likevel<br />
bestemmer seg for å snu kjolen, viser hun at hun har skjønt en ganske avansert<br />
instruksjon fra fars side, <strong>og</strong> snur den selv uten problemer. Hun er likevel helt bestemt på<br />
at hun ikke vil at far skal knyte sløyfene i kjolen.<br />
Observasjon/vurdering av det eldste barnet: Generelt opplever jeg det eldste barnet som<br />
mindre reservert <strong>og</strong> noe gladere enn ved første møte. Det virker som om hun har en god<br />
dial<strong>og</strong> med sin stesøster. Hun klager ikke på ondt I magen <strong>og</strong> ser ikke syk ut denne<br />
gangen. Har allikevel et litt trist preg over seg. Ved to anledninger snakker hun spontant<br />
om mor, når hun vil vise meg bildet med henne selv, mor <strong>og</strong> det yngste barnet <strong>og</strong> når hun<br />
snakker om forestående bursdagsfeiring. Far griper ikke anledningen å snakke om<br />
mor I forbindelse med bursdagsfeiringen.<br />
Observasjon/vurdering, interaksjoner: Far samhandler ved å svare på det yngste<br />
barnets utspill <strong>og</strong> ønsker om å bli båret/tøyset med. Han virker noe passiv I forhold til<br />
det eldste barnet. Mye av det han presenterer går på å fortelle om hva de har gjort,<br />
hvor de har vært på tur, dvs. At relasjonen synes noe preget av prestasjoner <strong>og</strong><br />
aktivitet. Han er <strong>og</strong>så opptatt av å fortelle undertegnede om positive sider ved Thailand<br />
<strong>og</strong> thailandsk mentalitet, deres verdisetting av familien <strong>og</strong> verdier knyttet til familien,<br />
positive egenskaper ved landet, prisnivået osv. Fars kone snakker for undertegnede som<br />
ikke kjenner henne et nesten uforståelig engelsk. Det samme gjelder den eldste datteren,<br />
som fremstår som reservert <strong>og</strong> stille. Både mor <strong>og</strong> eldste datter er blide <strong>og</strong> hyggelige,<br />
men de er lite aktive I forhold til barna. Noe av dette kan kanskje skyldes<br />
kommunikasjonsproblemer som følge av språkvansker. Den som synes å ha best kontakt<br />
med det eldste barnet <strong>og</strong> det yngste barnet er uten tvil yngstejenta, der relasjonen synes å<br />
være preget av gjensidighet.<br />
Det yngste barnet er hos far på ”overtid” I forhold til påskeavtalen. Når den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
går fra hjemmebesøket ca. Kl. 1930 er det fremdeles ikke bestemt om far skal kjøre til<br />
Norheimsund med henne samme kveld. På spørsmål fra meg om han har snakket med<br />
mor om dette sier han nei, men at han har tenkt å ringe henne.<br />
Fra hjemmebesøk, 27.04.02: Det er lørdag. Jeg kommer kl. 1315. Det eldste barnet, det<br />
yngste barnet <strong>og</strong> stesøsteren er i stuen sammen med fars kone <strong>og</strong> far. Det eldste barnet<br />
har på seg ballettantrekk, stesøsteren er bare iført en meget tynn sommerkjole av bomull.<br />
Hun er barbeint. Far kommenterer at det eldste barnet står på venteliste til å begynne på<br />
ballett. Hun går på turn i Vikinghallen. Barna sitter <strong>og</strong> ser på tegnefilm, Ole Brum. Jeg<br />
forsøker å få kontakt med dem. De er nokså opptatt av TV, særlig det eldste barnet. Jeg<br />
90
får tilbud om Cola, det yngste barnet henter en flaske rosa fanta. Far kommenterer at det<br />
er lørdag <strong>og</strong> at det er derfor de koser seg med brus. Det yngste barnet går med smokk I<br />
munnen hele tiden. Hun er stille. Legger seg på gulvet <strong>og</strong> fargelegger litt I en malebok,<br />
setter seg opp <strong>og</strong> ser videre på TV. Fars kone serverer jordbærkake. Hun sitter sammen<br />
med far i en liten sofa et lite stykke fra oss. Etter en stund kommer hun bort til oss <strong>og</strong> sier<br />
det er vanskelig siden hun ikke kan snakke med oss/ikke forstår norsk. Dersom hun<br />
hadde kunnet norsk ville hun hatt norske venner. Hun har mange venner I Thailand, er på<br />
farten hele tiden når hun er der.<br />
Jeg spør om de hadde tenkt seg på tur eller noe I helgen. Far svarer benektende. Samtidig<br />
forteller han om <strong>og</strong> viser bilder av en liten hytte de har på byfjellene, <strong>og</strong> som de ofte<br />
besøker I helgene. Han har fått overta en forfallen hytte <strong>og</strong> bygget den opp igjen selv.<br />
Han har <strong>og</strong>så restaurert en annen hytte på fjellet <strong>og</strong> solgt den til et idrettslag. Han skal<br />
gjøre en god del restaureringsarbeid på huset, bl.a. sette inn nye vinduer. Han har tenkt å<br />
gjøre dette selv. Det er mange bilder av det eldste barnet <strong>og</strong> far på fjellet fra flere år<br />
tilbake, etter hvert av det yngste barnet <strong>og</strong> fars kone. Jeg merker meg at mor ikke er<br />
med på noen bilder. Far sier at her kan du se hvordan det eldste barnet har fått så god<br />
motorikk (vært så mye <strong>og</strong> utfoldet seg I terrenget).<br />
Fars kone viser meg bilder fra Thailand. Det eldste barnet kommer med sitt Thailandalbum.<br />
Hun blir fortrengt av det yngste barnet, som I mellomtiden har krøpet opp<br />
ved siden av meg <strong>og</strong> insisterer på å sitte der. Hun sitter <strong>og</strong>så på fanget mitt I perioder.<br />
Det yngste barnet tar det eldste barnet sitt Thailandalbum <strong>og</strong> begynner å bla i det. Verken<br />
det eldste barnet eller stesøsteren får komme til å se på bildene. Stesøsteren knuffer<br />
tilbake når det yngste barnet forsøker å sparke henne vekk. Det eldste barnet trekker seg,<br />
setter seg bort I en annen stol. Far kommenterer at nå må det yngste barnet gi albumet til<br />
det eldste barnet slik at det eldste barnet får vise meg det. Det yngste barnet vil ikke gi<br />
det fra seg. Far gjentar den verbale instruksen et par ganger uten at Det yngste<br />
barnet reagerer. Til slutt velger jeg å si at kanskje det yngste barnet kan gå til pappa litt?<br />
Far tar da det yngste barnet bort under høylytte protester. Hun vil ikke sitte på<br />
fanget til far. Far foreslår at hun kan sitte på fanget til fars kone, men fars kone tar ikke<br />
noe initiativ til dette. Deretter legger det yngste barnet seg under bordet <strong>og</strong> ”furter”.<br />
Far <strong>og</strong> fars kone ler av henne. Det eldste barnet viser meg bilder bl.a. av feiringen av<br />
hennes 7 års dag I Thailand. Hun sier relativt lite. Sier at hun gleder seg til å reise tilbake<br />
til Thailand på spørsmål fra meg. Sier at det er gøy <strong>og</strong> svømme <strong>og</strong> dykke. Far fleiper med<br />
henne, sier at hun ikke kan svømme, Det eldste barnet blir ”lissom” sint på far for dette.<br />
Realiteten er at hun er svært dyktig til å svømme <strong>og</strong> dykke.<br />
Omtrent midtveis I besøket sier far at han har hørt saken er berammet til den 13.06 <strong>og</strong> at<br />
det skal bli godt å få en avklaring. Videre sier han at det er en del ting han gjerne vil<br />
snakke med meg om; hun (mor) styrer så fælt på. Jeg sier at vi skal avtale et tidspunkt<br />
han kan komme på kontoret mitt.<br />
Etter en liten stund er det yngste barnet tilbake på fanget mitt. Hun spiser sjokolade fra en<br />
skål på bordet. Det er ingen som begrenser henne I hvor mye hun for lov til å ta. Til slutt<br />
legger hun fra seg en halvspist melkesjokolade, sier hun er mett. Hun nekter å tørke seg<br />
91
på tørkerull som jeg tilbyr henne. Det lukter bærsj av henne, men ingen reagerer på<br />
det.<br />
TV står på hele tiden selv om tegnefilmen er slutt for lenge siden (en filmkanal?). Etter<br />
ca. 1 time går far bort <strong>og</strong> slår over på TV3, der det går en eller annen film (for voksne).<br />
Han skrur av lyden, men slår ikke av TVén.<br />
Far foreslår at det yngste barnet kan gå ut I hagen for å mate fiskene de har I en dam der.<br />
Hun får på seg ytterklær, lue <strong>og</strong> støvler. Det er kald vind ute. De to andre vil først ikke ut,<br />
men ombestemmer seg når de oppdager at jeg skal være med. Det eldste barnet tar på seg<br />
en fleecejakke <strong>og</strong> bukse, stesøsteren det samme. Begge har på støvler, stesøsteren har<br />
ikke sokker på seg, er barbeint I støvlene. Ute viser de meg forskjellige ting de holder<br />
på med, de har en lekekrok der de har ”butikk” <strong>og</strong> selger diverse varer til meg. Jeg betaler<br />
med blader, det yngste barnet mater fisken I dammen. Stesøsteren tar meg I hånden <strong>og</strong><br />
fører meg til en krok I hagen der de har begravet 3 andre fisker som er døde. Far holder<br />
på å plante noen rosetrær. Det er mye røtter I jorden, det er en gammel hage der det<br />
har vært plantet mye før. Vi snakker litt om hagen <strong>og</strong> hagehold. Besøket avsluttes etter<br />
dette.<br />
Vurdering Det eldste barnet: Det eldste barnet er stille <strong>og</strong> reservert: Hun vil gjerne vise<br />
meg albumet sitt, men det blir snappet fra henne av det yngste barnet uten at de<br />
voksne reagerer <strong>og</strong> støtter henne aktivt i å få det tilbake. Dette fører til at det eldste<br />
barnet trekker seg fra situasjonen, bokstavelig talt (setter seg i en annen stol). Det yngste<br />
barnet har flere tilløp til å sette seg imellom/ta hennes plass/sparke borti henne med<br />
foten. Det eldste barnet tar ikke igjen, trekker seg heller unna. Det yngste barnet viser<br />
den samme adferden I forhold til stesøsteren. I motsetning til det eldste barnet tar hun<br />
spontant igjen, både verbalt (sier ”gi deg” ol.) <strong>og</strong> fysisk (prøver å ta beina vekk fra det<br />
yngste barnet). Hun gir heller ikke så lett opp å komme I posisjon til å se I albumet<br />
sammen med meg. Også denne gangen virker det som om det eldste barnet <strong>og</strong> stesøsteren<br />
har et godt innbyrdes forhold. De kommuniserer lett <strong>og</strong> leker godt sammen.<br />
Vurdering, Det yngste barnet: Det yngste barnet viser nye sider denne gangen.<br />
Innledningsvis er hun mye mer stille enn under forutgående observasjoner. Hun suger<br />
intenst på smokken. Det går forholdsvis lang tid før hun tar kontakt med meg, da er<br />
det til gjengjeld slik at hun vil være svært nær meg eller sitte på fanget mitt. Jeg<br />
opplever det som påfallende at hun foretrekker å sitte hos meg fremfor hos far eller<br />
fars kone. Hun er aktiv I å skyve det eldste barnet <strong>og</strong> stesøsteren unna for å få min fulle<br />
oppmerksomhet. Verken far eller fars kone gjør noe aktivt for å hjelpe det eldste<br />
barnet I å kreve sin rett (få albumet tilbake <strong>og</strong> få sitte ved siden av meg <strong>og</strong> vise meg<br />
bilder fra Thailand), først på eksplisitt oppfordring fra meg griper far inn i situasjonen.<br />
Stesøsteren finner seg tydeligvis ikke I å bli styrt av det yngste barnet, <strong>og</strong> det er flere<br />
tilløp til konflikt mellom dem, <strong>og</strong>så da uten at noen av de voksne griper inn. Når det<br />
yngste barnet blir sint som reaksjon på at hun blir flyttet vekk fra fanget mitt av far<br />
<strong>og</strong> legger seg under bordet, reagerer far <strong>og</strong> fars kone med å le av henne, noe jeg<br />
opplever som lite adekvat. De voksne gir ingen begrensninger I hvor mye sjokolade hun<br />
får lov til å ta. Jeg opplever at det yngste barnet har et trist preg under hele dette besøket.<br />
92
Vurdering, samspill: Både far <strong>og</strong> fars kone er svært blide <strong>og</strong> hyggelige under hele<br />
besøket, men dette virker litt kunstig, som om de vil vise hvor fint de har det. Far<br />
kommenterer en god del på ungenes adferd underveis, men dette er gjerne på en<br />
overfladisk måte som ”nå skal vi se hvilke skøyerstreker dere har funnet på igjen,<br />
fantejenter”. Jeg opplever at far er opptatt av å vise meg en fin fasade, vise hvor bra<br />
de har det, men at han I mindre grad greier å fange opp barnas behov. Jeg opplever<br />
det som negativt at han begynner å snakke om saken med barna til stede. Generelt<br />
opplever jeg far som passiv I forhold til barna, jmfr. situasjonen der det yngste barnet<br />
skubber det eldste barnet til side <strong>og</strong> overtar hennes feriealbum.<br />
Det første den <strong>sakkyndig</strong>e skriver her er: ”Far bor ....... I en relativt gammel villa i<br />
NNveien. Jeg kommer som avtalt. Det minste barnet <strong>og</strong> far lukker opp. Det minste barnet<br />
virker litt reservert I begynnelsen”! Dette står i meget sterk kontrast til de beskrivelsene<br />
som gies av det minste barnet når den <strong>sakkyndig</strong>e kommer til mor. Der møtes hun av<br />
blomster <strong>og</strong> ”en smilende blid liten jente”! Fra mors besøk beskriver den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
flere ganger at ”barna er forberedt på at hun kommer”! Det kan synes ganske tydelig<br />
ved fars besøk at barna ikke er instruert i hvordan de skal opptre når den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e kommer dit! Dette er viktig for det kan si mye om hvor naturlig det som<br />
observeres hos mor egentlig er!<br />
Selv om den <strong>sakkyndig</strong>e blir tatt imot vennlig ” Fars kone hilser <strong>og</strong> serverer meg et<br />
glass juice.”, foreligger det ingen tilsvarende beskrivelser i rapporten. Det hele<br />
beskrives nå langt mer mekanisk <strong>og</strong> uten den empatiske <strong>og</strong> sympatiserende<br />
beskrivelse vi ser ved observasjoner hos mor. Den <strong>sakkyndig</strong>es kjemi hos far synes<br />
mer reservert! En problemstilling <strong>og</strong>så professor Tuen diskuterer i sin rapport som<br />
grunnlag for at han ikke så noe av disse negative sider den <strong>sakkyndig</strong>e påstår å ha sett!<br />
Videre er det interessant at ”Far er stort sett på kjøkkenet med konen”, en beskrivelse<br />
vi ikke finner hos mor, når det gjelder mors samboers likestillingsholdning. Far<br />
hjelper faktisk sin kone med å lage mat, svært ulikt beskrivelsene fra observasjon av<br />
mors samboer der mor synes ha tradisjonelle kvinneoppgaver!<br />
Beskrivelsene gir preg av å være mer naturlige enn de vi finner ved observasjoner hos<br />
mor ” Det eldste barnet ligger på sofaen I stuen. Ser trøtt ut. Ser på Cartoon network på<br />
TV (tegnefilmer).”! Tatt i betraktning at dette er lørdag formiddag synes dette mer<br />
naturlig situasjon enn de vi ser beskrevet ved mors observasjoner, der blomster er<br />
plukket <strong>og</strong> barna ”linet opp” før piknik v på stranden!!!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e beskriver selv at det er god kontakt mellom far <strong>og</strong> det minste barnet<br />
som ikke bor med far ” Far kommer inn I stuen det minste barnet er svært opptatt av at<br />
far skal løfte henne opp <strong>og</strong> tøyse med henne, hun vil klatre opp på han”! Beskrivelsene<br />
viser at far <strong>og</strong> det minste barnet har god kontakt <strong>og</strong> at barnet trives med sin far!<br />
Igjen finner vi ingen slik spontan lek beskrevet eller observert mellom mor <strong>og</strong> det minste<br />
barnet!<br />
93
Interessant er det å se at den <strong>sakkyndig</strong>e synes å vektlegge barnas respons på henne mer<br />
enn samvirket mellom barn <strong>og</strong> far : ” Jeg setter meg ned <strong>og</strong> snakker med det eldste<br />
barnet, får raskere <strong>og</strong> lettere kontakt med henne enn ved forrige møte, selv om hun <strong>og</strong>så I<br />
dag virker noe reservert.”! Den <strong>sakkyndig</strong>e synes ikke gjøre noen vurdering av at hun er<br />
der for å vurdere om det eldste barnet må flytte til sin mor eller ikke. Det kan være<br />
grunn til å tro at det ville skapt reservasjon hos de fleste barn med en slik trussel<br />
om å bli revet ut av sitt oppvekststed. Denne reaktivitet blir imidlertid ikke vurdert<br />
noe sted! Skal tro om den <strong>sakkyndig</strong>es tolkning av at barnet virker ”reservert” like<br />
gjerne kan beskrives som barnets opptatthet av barnetv! Det blir ikke vurdert!<br />
Den tydelige avstand den <strong>sakkyndig</strong>e har til far, i forhold til mor, kommer tydelig til syne<br />
flere steder. Den <strong>sakkyndig</strong>e beskriver at ” Jeg inviteres til å spise middag med<br />
familien”, men til forskjell fra beskrivelsene hos mor der den <strong>sakkyndig</strong>e selv<br />
skriver at det takket hun ja til <strong>og</strong> var glad for å spise med dem, blir det ikke gitt<br />
noen slik aksepterende beskrivelser hos far! En kan få inntrykk av at den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
holder en mental negativ avstand hos far! Holdningen er tydelig mer kjølig enn hos mor<br />
der alt skjer med ”innlevelse <strong>og</strong> varme”!<br />
Interessant er den manglende beskrivelsen av samspill mellom barna <strong>og</strong> far når barna<br />
viser preferanser ved spisingen ” Det yngste barnet vil ikke ha kjøtt” <strong>og</strong> ” Det eldste<br />
barnet spiser litt kylling, lar koteletten ligge igjen.”! Mens det hos mor beskrives at hun<br />
lar barna velge, eller være seg selv, blir det ikke sagt noe om kommunikasjonen mellom<br />
far <strong>og</strong> barna! En kan få inntrykk av at barna får gjøre som de vill uten at far bryr seg!<br />
En tydelig forskjell fra beskrivelser hos mor er hvordan barna drar den <strong>sakkyndig</strong>e inn i<br />
sin lek <strong>og</strong> gjerne vil vise henne hva de gjør <strong>og</strong> hva de har hos far. En finner ikke den<br />
same avslappede atmosfære ved beskrivelser hos mor, der synes alt være forberedt i<br />
et skuespill der den <strong>sakkyndig</strong>e ikke deltar, men er tilskuer. Hos far blir den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e en deltager!<br />
Denne kjølige <strong>og</strong> empatimanglende holdning hos den <strong>sakkyndig</strong>e synes komme til syne<br />
flere steder. Mens barna er opptatt av å vise henne sine fine kjoler, er den <strong>sakkyndig</strong>es<br />
beskrivelse preget av for barna uvesentlige detaljer som ” I følge fars kone koster de bare<br />
ca. Kr. 30 per stk.”! Den <strong>sakkyndig</strong>e synes ikke evne å beskrive barnas glede av<br />
kjolene eller deres stolthet i å vise dem frem, men blir opphengt i en nærmest<br />
påtvunget negativ beskrivelse av det barna gleder seg over! Dette skiller seg<br />
vesentlig fra beskrivelsene hos mor.<br />
Vi ser denne negative vinklingen i det barna gleder seg over når den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
kommenterer det eldste barnets glede over å få feire sin bursdag ”4 ganger” grunnet<br />
sommerferie. I stedet for å glede seg med barnet, kommer det en negativ kommentar<br />
om far : ”Kommenterer ikke på at det blir flere bursdager I kraft av at foreldrene er<br />
skilt.”! Den <strong>sakkyndig</strong>e ser bort i fra at det eldste barnet hadde feiret sin bursdag<br />
mer enn en gang (med venninner før ferien <strong>og</strong> familie i ferien) selv om foreldrene<br />
94
hadde vert gift, grunnet skoleferie når hun hadde bursdag! Det synes å være en vilje<br />
til å tolke alt i verste mening uten relasjon til om dette er negativt for barna eller ikke!<br />
Denne negative holdning ser vi beskrevet flere steder som f.eks: ” Etter en stund går<br />
barna, <strong>og</strong> jeg sitter igjen med far <strong>og</strong> hans kone. TV står fremdeles på som<br />
”bakgrunnstøy”.”! Hva hadde det for betydning at det hos far en lørdag formiddag sto<br />
på musikk i form av en musikkvideo? Kunne dette vært tolket mer positivt eller nøytralt?<br />
Hvorfor oppfatter den <strong>sakkyndig</strong>e at musikk er negativ ”støy”?<br />
Interessant er jo beskrivelsen om at barna synes det var interessant å se videoen fra<br />
påskeferien på Finse, som mor prøvde å hindre det minste barnet deltagelse i <strong>og</strong><br />
som den <strong>sakkyndig</strong>e gjorde et ensidig negativt nummer av mot far ” Deretter går jeg<br />
ut på fars kontor, der jentene sitter ved PC <strong>og</strong> ser på videofilm fra påskeferien på<br />
Finse”!<br />
Meget interessant, <strong>og</strong> igjen en bekreftelse av den <strong>sakkyndig</strong>es negative vinkling, skriver<br />
hun i møte med fars kone: ”Jeg forklarer henne (med far til stede) at hun kan få snakke<br />
med meg dersom hun har noen synspunkter I saken, <strong>og</strong> at vi kan gjøre dette hjemme hos<br />
henne eller på mitt kontor”! Hva har det med saken å gjøre at far er til stede? Det var<br />
faktisk mors samboer <strong>og</strong>så hos mor! Hvorfor får fars kone tilbud om å snakke med<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e på hennes kontor? Den <strong>sakkyndig</strong>e syntes ikke ha noe behov for å<br />
snakke med mors samboer uten mor til stede!<br />
Dette kan vanskelig forståes på annen måte enn at den <strong>sakkyndig</strong>e har en<br />
oppfatning av far som en ”flatpannet sosial taper av en drittsekk fra en dyp fjord på<br />
vestlandet” slik etnisk norske menn som gifter seg med en kvinne fra Asia blir<br />
beskrevet i norsk presse! Det kan ikke ha andre årsaker enn at den <strong>sakkyndig</strong>e er av en<br />
slik oppfatning at fars kone ikke tør snakke fritt når far er til stede! Dette er egentlig en<br />
rasistisk <strong>og</strong> diskriminerende holdning den <strong>sakkyndig</strong>e fremviser. Det kan ikke bygge<br />
på annet enn en forutinntatt holdning til far! Dette underbygger den gjennomgående<br />
manglende profesjonell holdning den <strong>sakkyndig</strong>e fremviser i saken! En kan undre seg<br />
over om den negative holdning til far <strong>og</strong> den tydelige forutinntatte holdning hos den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e fra dag en har sammenheng med at fars kone er fra Asia?<br />
Interessante er <strong>og</strong>så beskrivelsen om ”Jeg viser til at jeg <strong>og</strong>så har snakket med mors<br />
samboer, fordi han blir en viktig person for barna”! Når det ikke beskrives noe sted<br />
at fars kone blir en viktig person for barna, kan dette vanskelig forståes som annet<br />
enn at den <strong>sakkyndig</strong>e allerede før hun kommer til observasjon hos far har bestemt<br />
seg for at barna skal til mor!<br />
Interessant er det at <strong>og</strong>så fars kone bekrefter at mor mottar økonomisk støtte fra far etter<br />
bruddet! Likeledes bekrefter fars kone at mor ringing til far er plagsomt for både far <strong>og</strong><br />
hans kone. Denne telefonterror (opptil 50 tlf. i døgnet) blir ikke noe sted problematisert<br />
av den <strong>sakkyndig</strong>e som utrykk for en underliggende negativ personlighetsfungering hos<br />
mor! Den sees heller ikke i relasjon til at mor påstår seg være ”redd” far!<br />
95
Interessant er det <strong>og</strong>så at når den <strong>sakkyndig</strong>e faktisk sitter alene med fars kone, så skryter<br />
hun av fars evner som ”far” for barna, for den <strong>sakkyndig</strong>e beskriver følgende fra<br />
samtalen med fars kone : ”Samtidig mener hun at far er en så god mann at hun ville latt<br />
sine egne barn være igjen hos han dersom hun hadde vært I mor sin situasjon”!<br />
Det interessante her er at fars kone beskriver far på samme måte som mor beskrev<br />
far i deres samliv før far tar ut skilsmisse! Dette var godt dokumentet i de brev far<br />
mottok over flere år fra mor, men som den <strong>sakkyndig</strong>e ikke ville se! Dette faktum<br />
problematiseres ikke noen sted av den <strong>sakkyndig</strong>e ovenfor mor!<br />
I forlengelsen av den <strong>sakkyndig</strong>es opplagte fordømmende holdning hun fremviser<br />
ovenfor fars kone <strong>og</strong> far begynner den <strong>sakkyndig</strong>e å stille spørsmål til fars kone, som<br />
ikke synes ha særlig relevans ut i fra mandatet, men som gir forståelse ut fra en rasistisk<br />
holdning : ”Jeg spør om hun har noen kontakter med noen andre I byen, fort eksempel fra<br />
hjemlandet. Hun sier at hun ikke har kapasitet til å treffe andre fordi hun heller vil bruke<br />
tiden på familien.”! Den enste årsak til et slikt spørsmål må ligge i en tro om at fars<br />
kone hindres kontakt med andre, av far! Dette er en typisk tankegang hos de som<br />
tror alle etnisk norske er drittsekker som stenger sine fremmedkulturelle koner inne<br />
som slaver.<br />
Interessante er <strong>og</strong>så beskrivelsene av det yngste barnet, for mens den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
”konkluderer” med at adferden er lik som hos mor, gir beskrivelsene hun selv gir et langt<br />
mer reservert inntrykk! Interessant er det <strong>og</strong>så at det i vurderingene fremkommer<br />
ytterligere beskrivelser av premisser : ” bestemmer selv hva hun vil spise, bestemmer<br />
selv at kjolen skal være bak fram, selv om far påpeker at hun burde snu den”! Noen kjole<br />
som er bak fram, er aldri referert tidligere. Igjen blandes premisser med<br />
vurderinger på en måte som er lite faglig holdbar! Faktisk blander den <strong>sakkyndig</strong>e inn<br />
stadige vurderinger under sine observasjoner. For vi skal se under at hun har et eget<br />
kapittel med vurderinger! Hva skal hun der vurdere, sine egne vurderinger?<br />
Det er påfallende at mens det eldste barnet beskrives som en helt normalt fungerende i<br />
premissene fra observasjonen, <strong>og</strong> ikke tilkjennegir noen av de somatiske sykdomstrekk<br />
som vi ser ved hver beskrivelse hos mor, blir ikke dette tillagt noen vekt. Vi ser <strong>og</strong>så at<br />
begreper som ”spontant” som vi finner flere av når den <strong>sakkyndig</strong>e beskriver adferd hos<br />
mor, kun dukker opp når det eldste barnet snakker om sin mor! Far utrykker aldri noe<br />
”spontant”, selv om det minste barnet er spontan i sin lek med far, slik den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e selv beskriver over.!<br />
Derimot beskrives det igjen negativt at ”Far griper ikke anledningen å snakke om mor I<br />
forbindelse med bursdagsfeiringen”! Noe som skjer i forbindelse med at den eldste<br />
barnet ” ...snakker .. spontant om mor, når hun vil vise meg bildet med henne selv, mor <strong>og</strong><br />
yngste barnet <strong>og</strong> når hun snakker om forestående bursdagsfeiring.”! Det blir synlig at<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e hele tiden søker noe negativt om far, <strong>og</strong> den minste mangel på å snakke<br />
om mor blir problematisert, slik vi ser i beskrivelsen over vedrørende bursdager!<br />
96
Det påfallende er jo at det ved observasjoner hos mor ikke forekommer en eneste<br />
problematisering av at mor ikke sitter <strong>og</strong> snakker om far ved enhver anledning!<br />
Dermed ser vi igjen hvordan det benyttes to ulike metoder ved at problematiseringer om<br />
at den ene forelder ikke snakker om den andre under observasjonen kun blir negativt for<br />
far, men overhodet ikke vurderes hos mor.<br />
Det synes fremkomme en forventning hos den <strong>sakkyndig</strong>e at far skal snakke om<br />
mor under observasjonen, mens det ikke synes være samme forventning under<br />
observasjonen hos mor! Dette er klar metodefeil <strong>og</strong> viser en forutinntatt holdning til<br />
partene der preferansen er hos mor, med en tilsvarende negativ holdning til far, som<br />
kommer til syne i ensidige problematiseringer mot far!<br />
Et annet vesentlig poeng er at den <strong>sakkyndig</strong>e utelukkende beskriver barna ut i fra<br />
hvordan de opptrer ovenfor henne ved sine sammenligninger av barnas adferd.<br />
Dette inneholder et begrep om reaktivitet som grunnlag for den <strong>sakkyndig</strong>es senere<br />
vurderinger! Barnas adferd ovenfor mor <strong>og</strong> far synes ikke særlig observert! Igjen synes<br />
det fremkomme at vurderingene bygger på adferd, der den <strong>sakkyndig</strong>e står i sentrum!<br />
Dette underbygger et svakt faglig fundament hos den <strong>sakkyndig</strong>e! Hennes egen<br />
påvirkning av barna blir viktigere å beskrive enn barnas interaksjon med mor <strong>og</strong><br />
far!<br />
Det beskrives at det er god interaksjon <strong>og</strong> kontakt mellom barna <strong>og</strong> fars kones<br />
særkullsbarn. Ikke noe sted blir det senere vurdert hva dette bruddet betyr for<br />
barna!<br />
Når så far kritiseres for ” Mye av det han presenterer går på å fortelle om hva de har<br />
gjort.” blir det noe krampaktig over den <strong>sakkyndig</strong>es forsøk på å sverte far. Mens det<br />
ikke forekommer en eneste beskrivelse av at mor aktiviserer seg nevneverdig med<br />
barna, blir far kritisert for sin omfattende aktivering med barna! At beskrivelsene<br />
både av det yngste <strong>og</strong> eldste barnet bærer preg av at de både føler seg trygge på far<br />
”vil at han bærer dem <strong>og</strong> leker med dem” <strong>og</strong> at ”far aktiviserer seg med barna”, synes<br />
å forsvinne i den <strong>sakkyndig</strong>es uttalte behov for å sverte far! Når far kritiseres for ” At<br />
relasjonen synes noe preget av prestasjoner <strong>og</strong> aktivitet”, mens all faglitteratur nettopp<br />
beskriver forskjeller mellom mor <strong>og</strong> far blir ikke vurdert noe sted! Far synes vurdert ut<br />
i fra mors interaksjon med barna! Mens barna tydelig har en kvalitativ god<br />
tilknytning til far, finnes det ikke en eneste beskrivelse der mor viser en dypere<br />
emosjonell forståelse av barnas behov, bare at de skal ta seg fint ut i det den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e kaller ”forberedte barn” til hennes observasjoner. Faktisk beskrives det<br />
ikke noe steder at mor har for vane å aktivisere seg med barna. Vi ser det samme i<br />
dag, skal barna på ski hos mor er det andre som aktiviserer barna!<br />
Nærmest selvfølgelig må fars kone svertes i tråd med at far svertes, for etter å ha<br />
snakket med henne i nærmere en halv time påstår den <strong>sakkyndig</strong>e at ”Fars kone<br />
snakker for undertegnede som ikke kjenner henne et nesten uforståelig engelsk”!<br />
Hvordan den <strong>sakkyndig</strong>e deretter kan sitte <strong>og</strong> beskrive en rekke ting fra samtalen med<br />
fars kone blir da et paradoks! Enda mer avslørende for den <strong>sakkyndig</strong>e blir det når hun<br />
97
selv i rapporten skriver at ”hun kan få snakke med meg dersom hun har noen synspunkter<br />
I saken, <strong>og</strong> at vi kan gjøre dette hjemme hos henne eller på mitt kontor”! Hvordan den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e kan innby til en slik samtale når hun påstår at fars kone ”snakker et for<br />
henne uforståelig engelsk”, kan man jo bare lure på! Man trenger ikke særlig<br />
fagkunnskap for å forstå at her handler det om en bevist sverting av fars bosted <strong>og</strong> de som<br />
bor der, slik at en flytting av barna fra far til mor kan forsvares!!<br />
Likeledes er det interessant at barna ikke synes ha noen problemer med å snakke<br />
med fars kone, for det er ikke beskrevet noen slik kommunikasjonssvikt noe sted!<br />
Tvert imot henvender barna seg stadig til fars kone under observasjonen! Den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
er imidlertid inne på et vesentlig punkt når hun selvskriver ” for undertegnede som ikke<br />
kjenner henne ”. Kanskje er det den <strong>sakkyndig</strong>e som kommer til kort, <strong>og</strong> ikke barna som<br />
kjenner fars kone godt fra flere år tilbake!<br />
Det er for barna helt irrelevant hvordan den <strong>sakkyndig</strong>e oppfatter seg mottatt eller i<br />
interaksjon med barna <strong>og</strong> partene. Dette synes ikke særlig bevist hos den <strong>sakkyndig</strong>e. En<br />
slik interaksjon bygger like mye på den <strong>sakkyndig</strong>es personlighet som omgivelsene <strong>og</strong><br />
blir irrelevant! Den <strong>sakkyndig</strong>e beskriver en rekke steder partenes interaksjon med<br />
henne, mens synes ikke evne å fange opp barnas interaksjon med far. Fokuset synes<br />
være å finne ankepunkter mot far under observasjoner hos far. Dette hadde vert helt greit<br />
om samme metode hadde kommet til syne ved observasjoner hos mor. Det gjør det ikke.<br />
Det fremkommer en helt ulik empati <strong>og</strong> innlevelse i beskrivelsene hos mor, i forhold til<br />
de stadige problematiseringer vi ser hos far! Dette kan bygge på flere årsaker, men gir<br />
et skjevt bilde av både observasjoner <strong>og</strong> vurderinger under <strong>og</strong> etter observasjoner.<br />
Faktisk er fars beskrivelser av ” ...positive sider ved Thailand <strong>og</strong> thailandsk mentalitet,<br />
deres verdisetting av familien <strong>og</strong> verdier knyttet til familien, positive egenskaper ved<br />
landet.” et klart utrykk for fars empati <strong>og</strong> evne til innlevelse i andre. Dette evner ikke den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e se i det hele tatt!<br />
Likeledes fremstår den <strong>sakkyndig</strong>e årsaksforklaring til ” Fars kone ...<strong>og</strong>.... den eldste<br />
datteren, som fremstår som reservert <strong>og</strong> stille” i språkproblemer, heller ensidig, når man<br />
tar med at her har vi to ulike kulturer! Det vurderes ikke noe sted om det kan ha en<br />
årsak i at far <strong>og</strong> hans kone trodde den <strong>sakkyndig</strong>e i hovedsak skulle observere far<br />
<strong>og</strong> barna <strong>og</strong> at fars kone <strong>og</strong> hennes voksne datter derfor bevist holdt seg mer i<br />
bakgrunnen enn det som skjer i hverdagen! Dette vurderes ikke noe sted!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e beskriver at ” Den som synes å ha best kontakt med eldste barnet <strong>og</strong><br />
yngste barnet er uten tvil stesøsteren (fars kones særkullsbarn), der relasjonen synes å<br />
være preget av gjensidighet”, uten at dette blir problematisert når den <strong>sakkyndig</strong>e så<br />
konkluderer med at hun vil rive det eldste barnet opp av sitt oppvekststed <strong>og</strong> sine<br />
venninner <strong>og</strong> fars kones særkullsbarn! Dette underbygger den manglende fokuset på<br />
barna, der deres interaksjoner hos far fullstendig blir oversett. Her bekrefter den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e at barna har meget god kontakt <strong>og</strong> tilknytning seg i mellom. Ikke noe sted<br />
98
lir dette bruddet det legges opp til problematisert! I realiteten bryter den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e opp en barneflokk på 3 uten en eneste vurdering av konsekvenser!<br />
Inkonsekvensen i den <strong>sakkyndig</strong>es ”vurderinger” kommer klart til syne når hun beskriver<br />
en rekke bilder der det eldste barnet er i aktivitet med far samtidig som den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
påstår far er passiv ovenfor den eldste barnet! Det må være klart at en vurdering ikke<br />
bare kan avspeile det den <strong>sakkyndig</strong>e ser i en times observasjon, men fars generelle<br />
atferd! Dermed motsier den <strong>sakkyndig</strong>e seg selv i sin egen rapport!<br />
Etter først sagt det var greit at det minste barnet var hos far under observasjonen, skriver<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e nå at ” Det yngste barnet er hos far på ”overtid” I forhold til<br />
påskeavtalen”! En avtale mor saboterte ved å hindre at barnet kom når det var avtalt,<br />
slike det er beskrevet over! Igjen ser vi at det er fars reaksjon i ettertid som kritiseres,<br />
ikke mors provokasjon i forkant! Den <strong>sakkyndig</strong>e henger seg opp i alt som kan være<br />
negativt for far, men overser fullstendig mors adferd i forkant! Dette er den fundamentale<br />
attribusjonsfeil i praksis! Fars adferd har han selv skyld i, mors adferd har sin årsak i<br />
omgivelsene! Mor unnskyldes mens far ansvarliggjøres!<br />
Interessant er det at mens det etter hver observasjon hos far foreligger en<br />
omfattende vurdering først av det minste barnet, deretter av det største barnet <strong>og</strong><br />
deretter en vurdering av samspill, finner vi ikke noen slik omfatende vurderinger<br />
etter mors observasjoner! Igjen er det en metode for far <strong>og</strong> en annen metode for<br />
mor. Igjen benyttes det et ekstra redskap til å kritisere far, mens tilsvarende er<br />
fraværende hos mor.<br />
Igjen ser vi fra observasjoner hos far i februar 2002, den ensidige <strong>og</strong> negative<br />
detaljbeskrivelse av barna ” ...er bare iført en meget tynn sommerkjole av bomull. Hun er<br />
barbeint.” som ikke finnes hos mor! At det var varmt inne <strong>og</strong> at den som går barbeint<br />
er mors særkullsbarn fra en kultur der man går barbeint inne gies det ingen<br />
forståelse for. En kan stille spørsmål ved behovet for å detaljbeskrive barna på denne<br />
måten hos far, når det ikke skjer hos mor. Er det et utrykk for den <strong>sakkyndig</strong>es egen<br />
negative holdning til far? Hvem er det foresteten som drar på piknik i mars på stranden,<br />
slik det beskrives fra mors observasjon!<br />
Mens den <strong>sakkyndig</strong>e kommer for å observere barn/far i naturlig samspill,<br />
problematiserer den <strong>sakkyndig</strong>e at hun tilsynelatende ikke blir trukket inn i dette<br />
samspill, for hun skriver ” Barna sitter <strong>og</strong> ser på tegnefilm, Ole Brum. Jeg forsøker å få<br />
kontakt med dem.”! Det synes å være negativt tolket at barna ikke slipper alt de<br />
driver med å fokuserer på den <strong>sakkyndig</strong>e! Dette er <strong>og</strong>så beskrevet over <strong>og</strong> synes<br />
kjennetegne den <strong>sakkyndig</strong>es vektlegging i beskrivelser. Dette er imidlertid<br />
forventninger behefte med alvorlige feilkilder hva observasjon angår! Den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
blir en del av den adferden som blir observert!<br />
Hvordan skiller hun mellom adferd med årsak i sin egen opptreden <strong>og</strong> barnas<br />
naturlige adferd? Slike problemstillinger er ikke vurdert noe sted! Den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
synes ikke være seg bevist på den påvirkning hun selv har på det hun observerer gjennom<br />
99
100<br />
sin reaktivitet! Når de observerte begynner å utføre en adferd på bakgrunn av den<br />
<strong>sakkyndig</strong>es innspill, <strong>og</strong> dennes innspill <strong>og</strong> holdning ikke blir problematisert, vil det<br />
bevist <strong>og</strong> ubevist prege den som leser rapporten. Mens barna koser seg med kake <strong>og</strong><br />
brus <strong>og</strong> ser på ole Brum, blir de eneste kommentarene : ” De er nokså opptatt av TV,<br />
særlig det eldste barnet.”! ”Jeg forsøker å få kontakt med dem. De er nokså opptatt av<br />
TV”, ”det minste barnet går med smokk ..... Hun er stille”. Det hele fremstår som<br />
negative trekk <strong>og</strong> beskrivelser, helt til man ser hvilken setting beskrivelsene skjer i!<br />
Barna sitter faktisk å se på Ole Brum! Kan det være grunnen til at det minste barnet f.eks.<br />
er stille? Den <strong>sakkyndig</strong>e er opplagt et forstyrrende element i barnas situasjon, opptatt av<br />
barnetv som de er! En kan nesten få inntrykk av at den <strong>sakkyndig</strong>e føler seg satt<br />
utenfor! Men det er ikke den <strong>sakkyndig</strong>e som skal observeres, men barna <strong>og</strong> far i en<br />
naturlig setting <strong>og</strong> ikke i slike skuespill som beskrives hos mor!<br />
Beskrivelsen kunne vært gjort i en langt mer positiv <strong>og</strong> nøytral måte. ”Barna koser seg,<br />
de ser tegnefilm <strong>og</strong> tegner. De synes å trives hos far!”!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e synes ikke gli inn i den rådende stemning for hun prøver å få en dial<strong>og</strong><br />
når hun skriver ” Jeg spør om de hadde tenkt seg på tur eller noe I helgen?”! Etter en<br />
dial<strong>og</strong> med far der denne beskriver en hytte barna ofte er på i fjellet, blir det den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e vektlegger : ”Det er mange bilder av det eldste barnet <strong>og</strong> far på fjellet fra<br />
flere år tilbake, etter hvert av det yngste barnet <strong>og</strong> fars nye kone. Jeg merker meg at mor<br />
ikke er med på noen bilder”!<br />
Det kan synes som om den <strong>sakkyndig</strong>e er mer opptatt av at far skal ha bilder av sin ex<br />
(mor) på veggen, samt snakke om sin ex, løsrevet fra den situasjon som faktisk er ved<br />
observasjonen! Det vitner om svart liten evne til innlevelse i en situasjon der far<br />
faktisk er gift med en ny kvinne! Når det eneste fokuset er hvorfor far flere år etter<br />
en skilsmisse ikke har bilder av sin ex på veggen i et nytt ekteskap er det all grunn<br />
til å stille spørsmål ved den <strong>sakkyndig</strong>es forståelse av dynamikk i parrforhold! Det<br />
fremstår en dynamikk der det synes viktigere å finne ”noe” å kritisere far for enn å<br />
vurdere det reelle samspill mellom barna <strong>og</strong> far! Den <strong>sakkyndig</strong>e fremstår som en<br />
alenemor med et hat mot menn (sin ex?). Dette underbyger ytterligere hennes manglende<br />
faglige evner i en så komplisert sak som dette!<br />
Igjen kan det være grunn til å se om de samme metoder benyttes ovenfor mor. Ble<br />
mor konfrontert med at hun ikke hadde noen bilder av far på veggen hos sin nye<br />
venn? Nei, det ble ikke mor <strong>og</strong> igjen synes det som at den <strong>sakkyndig</strong>e ikke evner<br />
forstå at det i et nytt forhold kan bidra til vesentlig konflikt når man henger opp et<br />
bilde av sin ex etter at man har truffet en ny! Det handler om innlevelse <strong>og</strong> empati for<br />
de som observeres! Det ser man gjennom den sakskyndiges ensidige kritikk av far at hun<br />
ikke har.<br />
Interessante er <strong>og</strong>så beskrivelsen av at far faktisk evner gjøre ganske mye både i huset <strong>og</strong><br />
utenfor slik han beskrives å ha bygget hytten barna liker å gå til på fjellet,” .... hytte <strong>og</strong><br />
bygget den opp igjen selv. Han har <strong>og</strong>så restaurert en annen hytte på fjellet <strong>og</strong> solgt den<br />
til et idrettslag. Han skal gjøre en god del restaureringsarbeid på huset, bl.a. sette inn
101<br />
nye vinduer. Han har tenkt å gjøre dette selv.”. Igjen er det interessant å se at det ikke<br />
finnes en eneste beskrivelse der mor bidrar med noe som helst til forbedring eller<br />
opprettholdelse verken i forholdet eller i beskrivelsene fra gården hun flyttet til!<br />
Dette har betydning for det viser fars resurser i motsetning til mors mer passive rolle.<br />
Her skal vi se hvordan den <strong>sakkyndig</strong>e ensidig tolker en hendelse rundt det minste<br />
barnet på en måte som setter far i et dårlig lys uten å vurdere det minste barnet<br />
(som bor med mor) sin rolle :<br />
”Fars kone viser meg bilder fra Thailand. Det eldste barnet kommer med sitt Thailandalbum.<br />
Hun blir fortrengt av det yngste barnet, som I mellomtiden har krøpet opp ved<br />
siden av meg <strong>og</strong> insisterer på å sitte der. Hun sitter <strong>og</strong>så på fanget mitt I perioder. Det<br />
yngste barnet tar det eldste barnet sitt Thailandalbum <strong>og</strong> begynner å bla I det. Verken<br />
det eldste barnet eller fars nye kones særkullsbarn får komme til å se på bildene. Fars<br />
nye særkullsbarn knuffer tilbake når det yngste barnet forsøker å sparke henne vekk.<br />
Det eldste barnet trekker seg, setter seg bort i en annen stol. Far kommenterer at nå må<br />
det yngste barnet gi albumet til det eldste slik at hun får vise meg det. Det yngste barnet<br />
vil ikke gi det fra seg. Far gjentar den verbale instruksen et par ganger uten at det<br />
yngste barnet reagerer. Til slutt velger jeg å si at kanskje det yngste barnet kan gå til<br />
pappa litt? Far tar da det yngste barnet bort under høylytte protester. Hun vil ikke sitte<br />
på fanget til far. Far foreslår at hun kan sitte på fanget til sin kone, men hun tar ikke<br />
noe initiativ til dette. Deretter legger det yngste barnet seg under bordet <strong>og</strong> ”furter”.<br />
Far <strong>og</strong> hans kone ler av henne.”<br />
Slik kan en situasjon beskrives om man vil sverte far. Det yngste barnet som bor med<br />
mor på dette tidspunktet viser her en adferd som den <strong>sakkyndig</strong>e overhodet ikke<br />
problematiserer. For det først setter det minste barnet seg ukritisk på fanget til en<br />
fremmed psykol<strong>og</strong> som hun knapt nok har møtt tidligere, for det andre synes det<br />
yngste barnet blitt lært opp til av sin mor at hun kan gjøre som hun vil, <strong>og</strong> at hennes<br />
ønsker <strong>og</strong> krav er lov! Faktisk beskriver den <strong>sakkyndig</strong>e hvordan det yngste barnet<br />
sparker fars kones særkullsbarn for å hindre at hun få se i albumet som faktisk eies<br />
av det eldste baret! En ting er at det yngste barnet er 3 år, <strong>og</strong> det eldste 7.5 år, men den<br />
egosentrisitet <strong>og</strong> tydelige ukritiske tilnærming som skjer til den <strong>sakkyndig</strong>e fremstår<br />
som langt mer bekymringsfull sett ut i fra en vurdering av barnets tilknytningskvalitet<br />
til sin mor. Ikke noe av disse vesentlige vurderinger blir gjort noe sted!<br />
Hele situasjonen kan faktisk beskrives som positiv slik far håndterer den. Han gir en<br />
rekke verbale instrukser <strong>og</strong> gir barnet flere sjanser til å returnere albumet. Barnet<br />
hører ikke på hva en voksen gir instrukser om <strong>og</strong> blir isteden aggressiv <strong>og</strong> utagerende!<br />
Deretter griper far inn <strong>og</strong> returnerer albumet til den eldste barnet slik at dette kan vise<br />
bildene hun var stolt av til den <strong>sakkyndig</strong>e! Det yngste barnet legger seg da ned <strong>og</strong><br />
furter, mens far, <strong>og</strong> hans kone, som begge kjenner det lille barnets manipulerende<br />
adferd, avfeier dette med et smil. Det er en vesentlig forskjell å påstå at ”far ler av<br />
henne” <strong>og</strong> det å gi barnet et smil! Far sender et signal til det lille barnet om at den<br />
adferd barnet fremviser ikke vil bli belønnet! Dette er helt etter læreboken for hvordan<br />
man faktisk setter grenser for et utagerende barn. Far <strong>og</strong> hans kone smiler av barnet
102<br />
<strong>og</strong> signaliserer da både at dette ikke er akseptabelt <strong>og</strong> samtidig reduserer de<br />
alvoret i ”konflikten”, slik at det blir lettere for barnet å forstå at far er like glad i<br />
barnet! Alternativet var at far kjeftet <strong>og</strong> ble aggressiv ovenfor barnet, det hadde<br />
ikke lært barnet annet enn frykt! Noe barnet lærer hos mor, for der beskrives det<br />
nettopp hvordan barna skremmes til stillhet med trusler.<br />
Far gav ikke etter for det press barnet kom med i en handling som opplagt ikke var<br />
akseptabel, mens det eneste den <strong>sakkyndig</strong>e fokuserer på er å fine noe negativt om far!<br />
Tolkningen avhenger av om man ser situasjonen gjennom nøytrale eller<br />
forutinntatte k<strong>og</strong>nitive skjemaer! Ser man den <strong>sakkyndig</strong>es adferd i sin helhet er det<br />
mye som taler for at den <strong>sakkyndig</strong>es persepsjon av det som observeres blir tolket ut i fra<br />
særdeles forutinntatte skjemaer!<br />
Vi ser hvordan den <strong>sakkyndig</strong>e fortsetter å beskrive det minste barnets ukritiske<br />
tilnærming til den <strong>sakkyndig</strong>e: ”Etter en liten stund er det yngste barnet tilbake på fanget<br />
mitt”! Ikke noe sted blir denne ukritiske tilnærming problematisert! Derimot<br />
benytter den <strong>sakkyndig</strong>e enhver anledning til å komme med, for far negative beskrivelser<br />
” Hun spiser sjokolade fra en skål på bordet. Det er ingen som begrenser henne I hvor<br />
mye hun for lov til å ta”! Og dette i en setting der barna faktisk koser seg på en lørdag!<br />
Og på samme måte fortseter den <strong>sakkyndig</strong>e å beskrive det yngste barnet som bor hos<br />
mor: ” Hun nekter å tørke seg på tørkerull som jeg tilbyr henne. Det lukter bærsj av<br />
henne, men ingen reagerer på det.”! Som vi ser av beskrivelsene så sitter barnet, som<br />
nettopp har spist faktisk på fanget til den <strong>sakkyndig</strong>e, <strong>og</strong> da blir det faktisk mest<br />
naturlig at det er den <strong>sakkyndig</strong>e som først lukter at det lille barnet har bærsjet på<br />
seg! Men selvfølgelig blir en slik beskrivelse vinklet slik at far kommer i et negativt<br />
lys! Hvorfor har ikke far merket dette umiddelbart??? At det så er far som skifter bleie<br />
på barnet blir ikke vurdert eller beskrevet i det hele tatt!<br />
Og helt i tråd med den over beskrevne ensidige holdning <strong>og</strong> beskrivelse fortsetter den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e med å tolke <strong>og</strong> beskrive situasjonen negativt for far. ” TV står på hele tiden<br />
selv om tegnefilmen er slutt for lenge siden (en filmkanal?). Etter ca. 1 time går far bort<br />
<strong>og</strong> slår over på TV3, der det går en eller annen film (for voksne). Han skrur av lyden,<br />
men slår ikke av TVén”. Skrudde far ned lyden fordi han snakket med den <strong>sakkyndig</strong>e,<br />
eller var det fordi barna faktisk var gått ut? Først er det negativt at barna ikke flytter<br />
fokus fra Ole Brum til den <strong>sakkyndig</strong>e når hun kommer, deretter er det negativt at<br />
en musikkvideo spiller musikk i rommet, <strong>og</strong> jammen var det problematisert at far<br />
etter en stund skrur ned lyden på det den <strong>sakkyndig</strong>e tidligere beskriver som<br />
”bakgrunnstøy”! Spørsmålet er om dette beskriver fars omsorgsevne eller om det<br />
mer beskriver den <strong>sakkyndig</strong>es krampaktige forsøk på å finne noe negativt om far?<br />
Skal tro hvordan den <strong>sakkyndig</strong>e hadde problematisert det om far hadde skrudd av<br />
barnefilmen når den <strong>sakkyndig</strong>e kom på ”besøk”, fjernet kaker <strong>og</strong> lørdags kos <strong>og</strong><br />
rettet all fokus mor den <strong>sakkyndig</strong>e, slik at denne ble hovedpersonen i sin egen<br />
observasjon??? Og deretter bedt barna gå ut å plukke blomster de kunne gi til den<br />
sakyndige! For det er nettopp det som skjer <strong>og</strong> beskrives hos mor! Et annet meget
103<br />
interessant moment er den åpenbare forskjell det er i beskrivelsene fra mors<br />
observasjoner <strong>og</strong> fars observasjoner. Hos mor finnes er det påfallende sterile beskrivelser<br />
vi får gjengitt. Det er minimale detaljer <strong>og</strong> adferd hos barna <strong>og</strong> man får et inntrykk av at<br />
observasjonen skjer i en ekstremt velregisert skuespill, mens det hos far er mer vanlige<br />
hendelser! Hvor normalt er for eksempel en piknik på stranden i mars med duk <strong>og</strong><br />
bestikk slik det beskrives hos mor?<br />
Vi ser tydelig hvordan den <strong>sakkyndig</strong>e påvirker barnas adferd <strong>og</strong> dermed det som<br />
beskrives : ” Far foreslår at det yngste barnet kan gå ut I hagen for å mate fiskene de har<br />
I en dam der. Hun får på seg ytterklær, lue <strong>og</strong> støvler. Det er kald vind ute. De to andre<br />
vil først ikke ut, men ombestemmer seg når de oppdager at jeg skal være med. Det eldste<br />
barnet tar på seg en fleecejakke <strong>og</strong> bukse, fars kones særkullbarn det samme. Begge har<br />
på støvler, fars kones særkullbarn har ikke sokker på seg, er barbeint I støvlene”!<br />
Den betydelige detaljrikdom i motsetning til beskrivelser hos mor er påfallende!<br />
Og igjen problematiseres det at fars kones særkullbarn følger sin kulturs skikker<br />
med å ikke ha på seg sokker! Kombinasjonen av at det både er kalt <strong>og</strong> at det ikke<br />
brukes sokker kan vanskelig forståes som annet enn kritikk rettet mot far! Når det<br />
beskrives at : ”har ikke sokker på seg, er barbeint” kan det være grunn til å stille<br />
spørsmålet om man kan være annet enn barbeint om man ikke har sokker på seg?<br />
Mer interessant er den <strong>sakkyndig</strong>es ”bekymring” for sokkeløshet i ”kald vind” sett opp<br />
imot det totale fravær av bekymringer rundt fars kones særkullsbarn sine følelser når det<br />
eldste barnet, som hun har kjent i over ett år, blir revet bort ved den <strong>sakkyndig</strong>es flytting!<br />
Den totale mangel på barnas problemer med en slik splitting er ikke problematisert noe<br />
sted overhodet! ? Faktisk beskriver den <strong>sakkyndig</strong>e deres kontakt slik ” ...de har et godt<br />
innbyrdes forhold. De kommuniserer lett <strong>og</strong> leker godt sammen.”! Det betydde ikke noen<br />
ting, det eldste barnet ble flyttet!<br />
Interessante blir den <strong>sakkyndig</strong>e vurdering av de over beskrevne hendelser. Det er<br />
nærmest selvfølgelig det eldste barnet som problematiseres. Hvorfor lagde ikke det<br />
eldste barnet bråk <strong>og</strong> tok fotoalbumet fra det yngste barnet? Kan det ha<br />
sammenheng med at det var hun som sto i fare for å bli revet opp fra sitt bosted <strong>og</strong><br />
flyttet?<br />
I sin vurdering av det yngste barnet påstår den <strong>sakkyndig</strong>e at hun er mer stille<br />
innledningsvis! Men beskrivelsene over viser at det yngste barnet ser på Ole Brum!<br />
Det synes fremkomme en vurdering der barna problematiseres når de ikke vil<br />
nærme seg den <strong>sakkyndig</strong>e! Det er helt tydelig at den <strong>sakkyndig</strong>e legger sin<br />
reaktivitet inn som en del av observasjonen.<br />
Etter å ha gjort betydelige bestrebelser på å få kontakt med barna, skriver den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
at ”Jeg opplever det som påfallende at hun foretrekker å sitte hos meg fremfor hos far<br />
eller fars kone.”! Det påfallende var ikke at hvem hun satt hos, men at hun ukritisk<br />
setter seg på fanget til den <strong>sakkyndig</strong>e, den mest fremmede i rommet. Når hun først<br />
gjør det er det i en setting der hun (en 3 åring) vil vise bildene til den <strong>sakkyndig</strong>e! Barnet
104<br />
kan jo ikke sitte på noen andres fang når hun skal vise den <strong>sakkyndig</strong>e bildene! Det<br />
fremkommer en så ensidig negativ fordømmende holdning mot far at det blir lett å<br />
plukke den <strong>sakkyndig</strong>es ”vurdering” fra hverandre! Det som virkelig er problematisk<br />
er at det minste barnet så blir så veldig ukritisk nærhetsøkende når hun først går i<br />
kontakt med noen som for henne er fremmed! Dette har med barnets oppvekst <strong>og</strong><br />
tilknytning å gjøre, <strong>og</strong> sier svært mye om kvaliteten på tilknytningen til mor. Faktisk<br />
beskriver den <strong>sakkyndig</strong>e ”Hun er aktiv I å skyve Det eldste barnet <strong>og</strong> stesøsteren unna<br />
for å få min fulle oppmerksomhet”! Mens det eldste barnet som ikke har et slikt behov<br />
for oppmerksomhet fra en fremmed, trekker seg vekk fra konflikten, blir det<br />
minste barnet faktisk svært energisk i å få oppmerksomhet fra en fremmed som<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e faktisk er!<br />
Ikke noe sted blir dette problematisert opp mot mors omsorg for barnet, all den tid barnet<br />
har vokst opp med sin mor! I stedet er det fars reaksjon på barnet som blir problematisert:<br />
”Når det minste barnet blir sint som reaksjon på at hun blir flyttet vekk fra fanget mitt av<br />
far <strong>og</strong> legger seg under bordet, reagerer far <strong>og</strong> fars kone med å le av henne, noe jeg<br />
opplever som lite adekvat”! Far som faktisk kjenner det minste barnets manipulative<br />
adferd gjør det eneste riktige. Han <strong>og</strong> hans kone ler ikke av det minste barnet, men<br />
avdramatiserer situasjonen ved å smilende be det minste barnet komme opp fra<br />
gulvet, <strong>og</strong> gjennom det vise barnet at far ikke er sint, men at barnet ikke kan gjøre<br />
som det vil, <strong>og</strong> at det faktisk er visse grenser å forholde seg til! Det kan sikker være<br />
lett å mistolke en slik situasjon uten kunnskap til barnets normale adferd, noe far har,<br />
men den <strong>sakkyndig</strong>e ikke har! Far har kunnskap om hvordan det minste barnet gjennom<br />
slik sutrende manipulasjon prøver å få viljen sin.<br />
Mest alvorlig er det at den <strong>sakkyndig</strong>e overhodet ikke evner å se at den konflikten<br />
hun beskriver rundt barna med fotoalbumet var en konflikt der den <strong>sakkyndig</strong>e var<br />
hovedpersonen. Det betyr at om hun ikke hadde vert der hadde det ikke vert noen<br />
konflikt å beskrive! Den <strong>sakkyndig</strong>es reaktivitet er bakgrunnen for hele konflikten!<br />
Dette blir ikke vurdert noe sted!<br />
Vurderingen avsluttes med ”Jeg opplever at det yngste barnet har et trist preg under hele<br />
dette besøket ”! Det er ikke beskrevet noe sted adferd ved det minste barnet som<br />
tilsier at hun har et ”trist preg under hele besøket”, Hun sitter fokusert å ser på TV, (da<br />
er hun ikke trist men opptatt) deretter beskrives det yngste barnet når hun aktivt tar<br />
albumet fra det eldste barnet <strong>og</strong> starter konflikt med både det eldste barnet <strong>og</strong> fars kones<br />
særkullsbarn (hvilket heller ikke kan kalles ”trist preg”)! Hvor er all denne tristheten<br />
hos det yngste barnet!! Igjen avslører den <strong>sakkyndig</strong>e seg ved at hun opplagt er<br />
forutinntatt. Det gjelder å finne negative trekk ved barna som far kan lastes for.<br />
”Vurderinger” som ikke har grunnlag i observasjoner blir konstruert ut i fra en<br />
forutinntatt holdning om at barna ”skal være triste” hos far!<br />
De vurderinger den <strong>sakkyndig</strong>e gjør gjenspeiler den ensidig negative holdning som er<br />
gjennomgående for den <strong>sakkyndig</strong>es vurderinger av far.
105<br />
I vurderingen av samspill skriver den <strong>sakkyndig</strong>e at ” Både far <strong>og</strong> fars kone er svært<br />
blide <strong>og</strong> hyggelige under hele besøket, men dette virker litt kunstig, som om de vil vise<br />
hvor fint de har det”! Ikke noe sted under observasjoner over beskrives det noe<br />
kunstig adferd. Faktisk er far <strong>og</strong> mor opptatt på kjøkkenet med mat, eller de sitter i<br />
en sofa i stuen. Igjen er det all grunn til å se om ikke den tolkning den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
gjør blir gjort ut i fra et negativt perspektiv. ”Det kan ikke være helt greit hos far”,<br />
å for å få til det, må det som faktisk er hverdag hos far være noe ”kunstig”, det kan<br />
ikke være slik (det skal ikke være slik det virkelig er)!<br />
Det blir påfallende at når far <strong>og</strong> hans kone beskrives som blide, så er situasjonen<br />
kunstig, mens når det samme beskrives hos mor <strong>og</strong> hennes samboer, så er<br />
situasjonen avslappet! Den <strong>sakkyndig</strong>e skriver jo selv om mor at ”....de tydeligvis har<br />
forberedt dem på at skulle komme” når hun beskriver barnas adferd hos mor!<br />
Observasjonene viser at det kunstige skjer hos mor <strong>og</strong> ikke hos far! En slik forskjell<br />
bygger opplagt på en forutinntatt negativ holdning til far.<br />
Mens de beskrivelsene som gies av hele situasjonen hos far fremkommer som<br />
typisk normal på en lørdag, er de beskrivelser som gies hos mor svært sterile <strong>og</strong><br />
kunstige. Det beskrives ikke hos mor en eneste normal dagligdags handling! Barna<br />
med blomster ved den <strong>sakkyndig</strong>es ankomst <strong>og</strong> piknik på stranden i 24.3.2002 kan<br />
ikke kalles særlig normal! Når den <strong>sakkyndig</strong>e beskriver ” Jeg opplever at far er opptatt<br />
av å vise meg en fin fasade, vise hvor bra de har det.”! Fremkommer det ingen<br />
beskrivelser under observasjoner hos far som tilsier en slik kunstig fin fasade fungering!<br />
Tvert imot! Det synes mer være et behov hos den <strong>sakkyndig</strong>e å legge inn slike<br />
påstander (de mangler understøttende observasjonsbeskrivelser) for senere å kunne<br />
påstå at MMPI skåren understøtter en slik fungering! Problemet er bare at det gjør ikke<br />
MMPI skåren til far, for den <strong>sakkyndig</strong>e gir en skår som om far er psykisk pasient<br />
<strong>og</strong> da blir skåren motsatt av om far ikke er psykisk pasient, hvilket far verken er<br />
eller har vært!<br />
Likeledes er beskrivelsene av ” Jeg opplever det som negativt at han begynner å snakke<br />
om saken med barna til stede” merkelige, for det eneste som beskrives i rapporten om<br />
dette er at far gir utrykk for at han” ser frem til at saken kommer opp”! Igjen gjenspeiler<br />
en slik kritikk av far at selv det minste halmstrå må forvrenges negativt for i det hele tatt<br />
å kunne kritisere far! Hele kritikken av far fremstår som konstruert <strong>og</strong> kunstig. Det<br />
vurderes for eksempel ikke noe sted at den tolkningen den <strong>sakkyndig</strong>e gjør av far kan<br />
tolkes på en annen måte!<br />
Likeledes fremstår beskrivelsene av at ”Generelt opplever jeg far som passiv I forhold til<br />
barna, jmfr. situasjonen der det yngste barnet skubber det eldste barnet til side <strong>og</strong><br />
overtar hennes feriealbum” som ensidig negative. Dette påstår den <strong>sakkyndig</strong>e selv om<br />
hun over skriver at far verbalt gjentatte ganger gir beskjeder til det minste barnet <strong>og</strong><br />
deretter fysisk griper inn! Igjen er det viktigere å kritisere far enn å se at far kan løse<br />
konflikter på en annen måte enn den <strong>sakkyndig</strong>e ville gjort det, uten at det nødvendigvis<br />
er en dårligere måte!
106<br />
Et annet alvorlig trekk ved den <strong>sakkyndig</strong>es rapport er at hun under vurdering av<br />
observasjoner plutselig trekkes inn observasjoner som tidligere ikke er beskrevet. F.eks<br />
skriver den <strong>sakkyndig</strong>e under observasjoner at ”Mor sier at de har tenkt å ha tidlig<br />
middag I dag for de vil gå tur ved sjøen etterpå.”, mens det under vurderinger av de<br />
samme observasjoner plutselig tilføres en rekke nye opplusninger som ” Under pikniken<br />
til sjøen er hun [eldste barnet] aktivt med på å planlegge hva vi skal ha med, <strong>og</strong> hun<br />
står for organiseringen av å brette ut teppe, ta frem glass, kopper osv. Hun får ros av<br />
mor <strong>og</strong> mors samboer. De påpeker at hun alltid er flink til slikt, at hun vet hva som skal<br />
til når vi skal på tur osv. Vi sitter på teppet drikker saft/kaffe <strong>og</strong> spiser medbrakt kake.<br />
Ungene går til <strong>og</strong> fra . Det minste barnet går til <strong>og</strong> fra. Hun tråkker uti <strong>og</strong> blir våt. Mor<br />
må gå tilbake til huset for å bytte på henne.”! Ikke noe av dette var tideligere<br />
beskrevet under observasjoner. Den <strong>sakkyndig</strong>e blander sammen observasjoner<br />
med vurderinger på en slik måte at de blir umulige å skille fra hverandre! Hva er<br />
vurdering <strong>og</strong> hva er observasjon? Faktisk er det som fremkommer under vurdering av<br />
observasjoner klare observasjoner! En slik sammenblanding viser klart en svak faglig<br />
forankring til det arbeidet som gjøres. Dette er ikke faglig holdbart!<br />
7 DEN SAKKYNDIGES EGNE UNDERSØKELSER I FORHOLD TIL<br />
EKSTERNE INSTANSER<br />
7.1 fra samtale med det eldste barnets lærer, NN.<br />
Samtalen kom I stand etter initiativ fra den <strong>sakkyndig</strong>e. Begge foreldrene har gitt sitt<br />
skriftlige samtykke til samtalen.<br />
Generelt: Læreren har vært klassestyrer for det eldste barnet siden hun begynte I 1. klasse<br />
på NN skole høsten 2000. Læreren forteller spontant om sin opplevelse av det eldste<br />
barnet <strong>og</strong> hennes foreldre fra begynnelsen av 1. klasse <strong>og</strong> til I dag, slutten av 2. klasse.<br />
Hun forteller at hun opplevde mor som ute av lage det første halvår, opplevde henne<br />
som deprimert <strong>og</strong> ulykkelig. Mor fortalte at hun følte seg tvunget til å gi fra seg<br />
omsorgen for det eldste barnet, at hun hadde følt seg tvunget til å ”dele ” barna, at<br />
far hadde fått seg ny kone <strong>og</strong> nytt hus. Mor sa hun angret på avgjørelsen, men<br />
opplevde at far hadde makt over henne. Lærer opplevde at foreldrene var i ”krig” med<br />
hverandre, hadde samtaler med dem hver for seg vedrørende Det eldste barnet, ”det var<br />
ikke til å unngå at de satt der å rakket ned på hverandre”. Lærer ble bedt av fars<br />
advokat om å stille som vitne i daværende rettssak, men sa nei. Begrunnelsen var at<br />
hun ville bevare et best mulig forhold til begge foreldrene.<br />
Lærer gir utrykk for at hun ikke er innformert om detaljene omkring rettsaken I 2000 <strong>og</strong><br />
utfallet av den, men opplevde en betydelig bedring I klimaet mellom foreldrene <strong>og</strong> hos<br />
Det eldste barnet I det hun opplevde som et forlik. Hun opplevde at familien på mors<br />
side, særlig mormor var involvert, <strong>og</strong> at hun var fornøyd med forliket. Men så om<br />
høsten I 2 klasse, opplever lærer igjen en negativ endring, I det, det eldste barnet<br />
begynner å bli veldig stille <strong>og</strong> tilbaketrukket. Lærer tok opp sin bekymring med<br />
foreldrene, <strong>og</strong> evt. kontakt med PPT ble diskutert. Mor tok da kontakt med PPT.
107<br />
Imidlertid har det ikke blitt noe av en slik kontakt foreløpig. Lærer gir utrykk for<br />
ambivalens I forhold til at det eldste barnet evt. skal få kontakt med psykol<strong>og</strong>, <strong>og</strong><br />
begrunner dette dels med at symptomene midlertidig bedret seg – det hjalp å snakke<br />
med foreldrene. Dessuten er det eldste barnet et barn som har veldig mye å forholde seg<br />
til. Med det mener hun hele situasjonen med flytting frem <strong>og</strong> tilbake mellom foreldrene,<br />
at mor har fått ny samboer, at far har fått ny kone samt at hun har fått to Thailandske<br />
søsken.<br />
Det eldste barnet: Lærer beskriver det eldste barnet som en veldig sterk jente med<br />
veldig evne til å overleve. Hun klarer seg meget bra I kameratflokken, men kan like<br />
godt leke aleine som sammen med andre. Hun er ikke avhengig av tette relasjoner I<br />
klassen, I følge lærers inntrykk. Lærer har ikke hatt inntrykk av at det har vært særlig<br />
kontakt med klassevenninnene utenom skoletiden, til tross for at flere av dem bor I<br />
nabolaget I Bergen. Lærer vurderer at det eldste barnet har gode evner. Likevel gir hun<br />
utrykk for bekymring på grunn av et uvanlig stort fravær fra skolen, særlig I det siste<br />
halvår (vinter/vår 2001/2002). Dette har gått ut over det hun har fått med seg faglig.<br />
De har flere ganger måtte gå igjennom ting I matten på nytt med henne, men hun er en<br />
jente som ”følger godt med hva sidemannen gjør”. Fraværet har vært flere ganger I<br />
slengen (2-3 dager). Så mange tett påfølgende fravær I 3 dager er uvanlig, I følge lærer.<br />
Hun mener at det eldste barnet har hatt anslagsvis 4 til 5 slike lange fraværperioder<br />
I inneværende halvår I tillegg til ett <strong>og</strong> annet ettdagsfravær. Etter slike fravær har det<br />
vært regelen at det eldste barnet ikke har hatt melding med seg, men far har gjerne<br />
fulgt henne på skolen <strong>og</strong> sagt I forbifarten at hun har vært syk, forkjølet eller hatt<br />
ondt I magen. Ett unntak var etter siste fravær, da hun hadde med seg melding, men det er<br />
en av de få gangene, I følge lærer. Når det gjelder omfanget av fravær generelt, sier lærer<br />
at dette har vært størst etter jul.<br />
Det har <strong>og</strong>så hendt en del ganger at det eldste barnet har kommet for sent til skolen. I<br />
forbindelse med turdager (mandager) høsten 2001 hendte det noen ganger at far kom<br />
kjørende med henne I siste liten mens klassen sto klar til å gå på tur, eller hun <strong>og</strong> far har<br />
stått <strong>og</strong> ventet ved Fløybanen sitt stopp I Fjellveien mens klassen har vært på tur opp med<br />
banen.<br />
Lærer har registrert at det eldste barnet ofte virker trøtt <strong>og</strong> uopplagt om mandagen.<br />
Det eldste barnet klager <strong>og</strong>så over trøtthet. Lærer er ikke sikker på om trøttheten er<br />
knyttet til helger hos den ene eller den andre av foreldrene.<br />
Lærer gir <strong>og</strong>så utrykk for bekymring fordi det eldste barnet ikke har jevn orden på<br />
leksene. I den siste tiden har det blitt avtalt en ordning der mor har det eldste barnet<br />
fra torsdag av i samværhelger. Lærer er bekymret for at hun da går glipp av 3<br />
undervisningstimer om fredagen <strong>og</strong> har sagt til mor at det er viktig at hun gjør<br />
skolearbeidet om fredagen. Mor har sagt at det er vanskelig å få Det eldste barnet til<br />
å gjøre lekser, <strong>og</strong> at hun synes det er vanskelig å bruke de korte samværhelgene til å<br />
presse henne til dette. Mor har til tross for dette gjort en veldig helhjertet innsats, I følge<br />
lærer.
108<br />
Lærer reagerte på det eldste barnet første halvår da hun alltid hadde med seg en liten<br />
dukke I en bag som hun stelte <strong>og</strong> dullet med både inne <strong>og</strong> ute. Hun opplevde at det eldste<br />
barnet ikke var særlig lett å få kontakt med, var i sin egen lille verden med dukken.<br />
Opplevde dette som mer ekstremt enn det som er vanlig for barn på samme alder. Etter<br />
hvert forsvant dukken, <strong>og</strong> det eldste barnet ble mye mer til stede. Dette var våren 2001.<br />
Generelt oppleves det eldste barnet som et rolig <strong>og</strong> reservert barn av natur, men<br />
som har en klar tendens til å ”trekke seg” vad problemer av ett eller annet slag. Det<br />
var <strong>og</strong>så denne tilbaketrekningen lærer reagerte på høsten 2001, <strong>og</strong> som fikk henne til å<br />
varsle foreldrene. I den siste tiden har det eldste barnet igjen begynt å komme med<br />
dukken <strong>og</strong> er svært opptatt av den. Lærer har ikke opplevd at det eldste barnet har klaget<br />
på ondt I magen I skoletiden. Lærer opplever at det eldste barnet får mange ting, kosedyr<br />
<strong>og</strong> fine, dyre klær av foreldrene. Hun er opptatt av å vise frem de fine klærne sine I<br />
klassen.<br />
Det er lærer sitt absolutte inntrykk at det eldste barnet er knyttet til begge foreldrene sine,<br />
<strong>og</strong> at hun har det bra når de har det bra, dvs. Når konfliktnivået er relativt lavt. Det eldste<br />
barnet er svært glad i å være med far på tur på fjellet <strong>og</strong> lignende, <strong>og</strong> forteller<br />
gjerne om dette I klassen. Hun er <strong>og</strong>så tydelig glad når mor kommer <strong>og</strong> henter henne<br />
for samvær. Lærer opplever at mor er svært opptatt av <strong>og</strong> bekymret for hvordan<br />
det går med Det eldste barnet, <strong>og</strong> hun har ringt eller tatt kontakt med lærer relativt<br />
ofte for å forhøre seg.<br />
Interessant er beskrivelsene fra det eldste barnets lærer. Når man ser nermere etter er det<br />
all grunn til å anta at de beskrivelser lærer påståes ha gitt, kan være tolkninger fra den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e <strong>og</strong> ikke lærerens beskrivelser. Det som neskrives er direkte selvmotsigende<br />
<strong>og</strong> klart usant!<br />
I motsetning til beskrivelsene fra far er <strong>og</strong>så læreren ”spontan” i sine beskrivelser slik vi<br />
ser mors beskrivelser <strong>og</strong>så beskrives. Lærer beskriver mor ”... som deprimert <strong>og</strong><br />
ulykkelig <strong>og</strong> i følge mors påstander var mor tvunget til å gi fra seg omsorgen for det<br />
eldste barnet, at hun hadde følt seg tvunget til å ”dele” barna, at far hadde fått seg ny<br />
kone <strong>og</strong> nytt hus”. Beskrivelsene av hva mor påstår <strong>og</strong> mors adferd er interessante. Det<br />
er tydelig at mor er sjalu <strong>og</strong> missunnelig på far ” ... far hadde fått seg ny kone <strong>og</strong> nytt<br />
hus”. Likeledes viser påstanden om at mor var tvunget til å ”dele barna” en oppfatning<br />
av at hun ser det som en selvfølge at barna skulle til henne! Det er selvfølgelig ingen<br />
selvfølge at de skal.<br />
Lærerens beskrivelser er fra august 2000 <strong>og</strong> frem til våren 2002. Vi ser hvordan mor<br />
påstår ” Mor sa hun angret på avgjørelsen, men opplevde at far hadde makt over henne<br />
”. Igjen er det grunn til å se denne ”makt” mor tidligere har beskrevet over da hun ”ikke<br />
ville gå fra far”, som et utslag av mors avhengighet av far. Det finnes ingen beskrivelser<br />
av noe vold fra far, derimot foreligger det en reke beskrivelser fra mor selv i sine brev til<br />
far, der hennes avhengighet blir synlig! Denne avhengighetsproblematikken er beskrevet<br />
over!
109<br />
Mor ”angret” på avgjørelsen! Dette til tross for at hun frivillig inngikk avtaler som var<br />
diskutert frem som enighet. Den <strong>sakkyndig</strong>e undersøker ikke noe av dette! Når mor<br />
senere påstår at det er far som er sjalu på mor, blir det igjen tydelig at dette er en<br />
projeksjon av mors egne trekk! Mor skrev til UDI i 1999 for å kaste fars nye kone ut<br />
av landet, likeså viser beskrivelsene fra lærer at mor var både sjalu <strong>og</strong> missunnelig.<br />
Slikt fører til hat, som motivet opplagt er for mors rettssaker <strong>og</strong> adferd etter disse!<br />
Mens mor i sine dokumenter påstår at hun ikke snakker stygt om far, beskriver<br />
lærer at ”det var ikke til å unngå at de satt der å rakket ned på hverandre”! Også mors<br />
lege (dok.151-152 til stevning 2006) beskriver mors påstander om far som psykopat<br />
<strong>og</strong> ”voldsmann”, som at mor kom med negative påstander om far. Det viser at mor<br />
snakker usant!<br />
Det vi ser av mors adferd her er en fullstendig ansvarsfraskrivelse av alt hun er delaktig i.<br />
Alt som ikke er til hennes fordel, er far sin skyld. Dette dokumenterer en ekstremt<br />
dårlig selvinnsikt, <strong>og</strong> en ekstrem evne til å gi andre skylden for sin egen adferd. Det<br />
finnes ikke antydning til evne til innlevelse verken i mors eget bidrag til konflikten, eller<br />
til en forståelse av fars følelser for barna. Dommeren i 2000 så dette tydelig, den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e ser ikke noen ting! Det underbygger den forutinntatthet den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
viser i saken. Lærer beskriver selv mors depressive adferd :” opplevde mor som ute av<br />
lage det første halvår, opplevde henne som deprimert <strong>og</strong> ulykkelig”!<br />
Lærerens beskrivelser av hvordan mormor var involvert i saken underbygger det som<br />
dokumenteres ellers i saken at mor i stor utstrekning styres av mormor. Lærer beskriver :<br />
” særlig mormor var involvert, <strong>og</strong> at hun var fornøyd med forliket”! Vi ser det i lærers<br />
beskrivelse <strong>og</strong> vi ser det etter saken slik mormor kommer til mor ukentlig i årevis <strong>og</strong> tar<br />
kontroll både med stell av bara <strong>og</strong> det nye huset mor bor i, samt matlaging!<br />
Lærers påstand om at ” Lærer tok opp sin bekymring med foreldrene ” <strong>og</strong> ” symptomene<br />
midlertidig bedret seg – det hjalp å snakke med foreldrene”, stemmer overhodet ikke. Det<br />
var mor som ble innformert om dette, ikke far. Far fikk først vite dette når mor<br />
anklager far for disse problemer. Lærer beskriver at det hjalp å snakke med foreldrene,<br />
det eldste barnets problemer bedret seg. Det eneste som ble gjort var at far gikk inn å<br />
stanser mors omfattende byttinger av samvær. Noe mor så bruker mot far med<br />
påstand om at far ”saboterer” samværet! Lærer gir en del årsaker hun mener kan ha vært<br />
problematiske for det eldste barnet, men er ikke informert om mors omfattende byttinger<br />
av samvær!<br />
Lærers beskrivelse av det eldste barnet som ”.. en veldig sterk jente med veldig evne til å<br />
overleve. Hun klarer seg meget bra I kameratflokken, men kan like godt leke aleine som<br />
sammen med andre. Hun er ikke avhengig av tette relasjoner I klassen..” står i meget<br />
sterk kontrast til de beskrivelser som gies av det eldste barnet etter at hun flyttes til sin<br />
mor! Da sykeliggjøres barnet! Det kan være grunn til å anta at en del av de beskrivelser<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e påstår læreren kommer med slett ikke er lærerens, men den <strong>sakkyndig</strong>es<br />
tolkninger, for den <strong>sakkyndig</strong>e fortsetter å skrive at ” Generelt oppleves Det eldste<br />
barnet som et rolig <strong>og</strong> reservert barn av natur, men som har en klar tendens til å ”trekke
seg” ved problemer av ett eller annet slag”! Dette står i sterk kontrast til beskrivelsen<br />
over av ”.. en veldig sterk jente” som klarer seg bra!!<br />
110<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>es beskrivelser av det eldste barnets fravær er betydelig overdrevet<br />
<strong>og</strong> stemmer ikke overens med det som er l<strong>og</strong>gført på skolen. Beskrivelsene om at ”<br />
Fraværet har vært flere ganger I slengen (2-3 dager). Så mange tett påfølgende fravær I<br />
3 dager er uvanlig, I følge lærer. Hun mener at Det eldste barnet har hatt anslagsvis 4 til<br />
5 slike lange fraværperioder I inneværende halvår I tillegg til ett <strong>og</strong> annet<br />
ettdagsfravær.” avviker sterkt fra fakta i saken.<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e gjengir her læreren feil. Fraværs boken viser til samen 11 dager i<br />
perioden. Læreren påstår 2-3 dagers fravær har skjedd 4-5 ganger! Ihht fraværs boken er<br />
dette ikke riktig! Det har skjedd 1 gang! Læreren eller den <strong>sakkyndig</strong>e kommer her<br />
med usanne påstander! Dette er påstander som kun rammer far fordi det eldste barnet<br />
her bor med far. Ihht læreren skulle det altså ha vært 10-15 dagers fravær det er ikke<br />
riktig. I tillegg kommer ”et <strong>og</strong> annet ettdagsfravær” . Det nærmer seg 20 dagers<br />
fravær, <strong>og</strong> dette er i følge skolen fraværbok ikke sant! Hvorfor kommer lærer her med<br />
slike usanne påstander? Det er kun ett 3-dagers fravær. Og da var det eldste barnet syk<br />
<strong>og</strong> hadde melding! Vedlegg 153 til stevning, 2006 viser dette klart!<br />
De påstander den <strong>sakkyndig</strong>e kommer med er lette å avsløre som usanne, men det gjøres<br />
ikke noen forsøk på å verifisere disse påstander. Så lenge de er rettet mot far skjer det<br />
ingen problematisering i det hele tatt! Dette i skarp kontrast til de beskrivelser som er<br />
om mor. Kildekritikk er fullstendig fraværende!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e påstår at lærer mener fraværet er uvanlig. Lærer savner melding ved<br />
fravær. Størst har fraværet vært etter jul sier lærer. For det første har lærer bare<br />
registrert 11 fraværs dager I sin bok. Når hun så påstår at det eldste har hatt 4-5<br />
fraværperioder på 2–3 dager stemmer ikke det. Fraværet viser <strong>og</strong>så at i 5 av de 11<br />
dagene har det eldste barnet hatt fravær når hun er tatt ut av skolen av mor. Det<br />
finnes ikke meldinger på disse fraværene! Igjen blir den ensidige kritikk av far avslørt<br />
å bygge på usanne påstander. Heller ikke dette går den <strong>sakkyndig</strong>e inn <strong>og</strong> vurderer! Det<br />
kan være grunn til å anta at dette er bevist gjort av mor slik hun bruker dette senere mot<br />
far!<br />
Igjen avsløres det hvordan den <strong>sakkyndig</strong>e så lett hopper på påstander som er<br />
negative for far, <strong>og</strong> uten den minste kildekritisk vurdering bruker dette mot far,<br />
mens når sannheten kommer opp viser det seg at den rammer mor med full tyngde!<br />
Interessant er det at mens læreren her påstår seg veldig bekymret for barnets fravær,<br />
finnes det ikke en eneste melding fra skolen til far om at dette er problematisk!<br />
Det underbygger at dette først ble problematisk i den <strong>sakkyndig</strong>e rapporten! Hadde<br />
skolen oppfattet dette som problematisk burde de i høyeste grad innformert far om dette!<br />
Det skjer ikke! Forsøket på å fremstille det slik at far aldri gav melding på barnets<br />
fravær, blir avslørende når læreren selv sier at far gav dette både skriftlig <strong>og</strong><br />
muntlig, men at det i de 5 dager mor tok barnet ut av skoen ikke foreligger en eneste<br />
melding!
111<br />
Problemet her er at far tillegges alt ansvar, mens mor faktisk er ansvarlig for både<br />
ureglementert fravær <strong>og</strong> manglende meldinger! Dette problematiseres overhodet ikke<br />
av den <strong>sakkyndig</strong>e! Det er god grunn til å anta at mors beviste økning av fraværet var<br />
planlagt for å fremstile far negativt i skolesammenheng.<br />
Videre kommer den <strong>sakkyndig</strong>e med følgende beskrivelser : ” Lærer gir <strong>og</strong>så utrykk for<br />
bekymring fordi Det eldste barnet ikke har jevn orden på leksene. I den siste tiden har det<br />
blitt avtalt en ordning der mor har det eldste barnet fra torsdag av i samværhelger.<br />
Lærer er bekymret for at hun da går glipp av 3 undervisningstimer om fredagen <strong>og</strong> har<br />
sagt til mor at det er viktig at hun gjør skolearbeidet om fredagen. Mor har sagt at det er<br />
vanskelig å få det eldste barnet til å gjøre lekser, <strong>og</strong> at hun synes det er vanskelig å bruke<br />
de korte samværhelgene til å presse henne til dette. Mor har til tross for dette gjort en<br />
veldig helhjertet innsats, I følge lærer.”!!!!!!<br />
Her fremsetter den <strong>sakkyndig</strong>e ”bekymringer” som det dokumenteres beskriver seg fra<br />
mors manglende lekseoppfølging av det eldste barnet. Ikke noe sted blir mor<br />
konfrontert med dette! Mens lærer tilsynelatende er kritisk til at barnet ikke har<br />
gjort lekser <strong>og</strong> mister viktig undervisning, påstår den <strong>sakkyndig</strong>e at lærer skal ha<br />
sagt at mor gjør en ”helhjertet innsats”!<br />
Premissene som beskrives henger overhodet ikke sammen med de tolkninger den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e gjør!<br />
Det blir bare så alt for tydelig at mor ikke skal kritiseres! Mens lærer er bekymret for<br />
at det eldste barnet ble tatt ut av skolen fredager, oppfatter ikke mor noen bekymring i<br />
det hele tatt!<br />
De direkte selvmotsigende beskrivelser som gies av det eldste barnet er påfallende. Mens<br />
lærer først gjengies å ha beskrevet det eldste barnet som ”..... en veldig sterk jente med<br />
veldig evne til å overleve. Hun klarer seg meget bra I kameratflokken, men kan like godt<br />
leke aleine som sammen med andre. Hun er ikke avhengig av tette relasjoner I klassen, I<br />
følge lærers inntrykk” påstår den <strong>sakkyndig</strong>e litt lenger ned at ”Generelt oppleves Det<br />
eldste barnet som et rolig <strong>og</strong> reservert barn av natur, men som har en klar tendens til å<br />
”trekke seg” ved problemer av ett eller annet slag”! Det er tydelig at de ”oppfatninger”<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e ”oppfatter eller tolker” strider mot det læreren konkret beskriver!<br />
Det er grunn til å anta at denne beviste sykeliggjøringen av det eldste barnet inngår<br />
i den <strong>sakkyndig</strong>es forsøk på å sverte far!<br />
At den <strong>sakkyndig</strong>e i sin beskrivelse skriver at ” Lærer opplever at mor er svært opptatt av<br />
<strong>og</strong> bekymret for hvordan det går med det eldste barnet, <strong>og</strong> hun har ringt eller tatt kontakt<br />
med lærer relativt ofte for å forhøre seg.”, faktisk dokumenterer en del av de problemer<br />
mor har, blir oversett av den <strong>sakkyndig</strong>e! Mors kroniske angst <strong>og</strong> bekymringer for det<br />
meste, er godt beskrevet over flere år, men blir ikke problematisert av den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e i det hele tatt! Spørsmålet om et så deprimert <strong>og</strong> bekymringsfullt menneske
er bedre egnet enn en normal far uten depresjoner <strong>og</strong> slike bekymringer, blir overhodet<br />
ikke vurdert!<br />
Likeledes beskriver læreren at ” Lærer har registrert at det eldste barnet ofte virker trøtt<br />
<strong>og</strong> uopplagt om mandagen. Lærer er ikke sikker på om trøttheten er knyttet til helger hos<br />
den ene eller den andre av foreldrene” <strong>og</strong> den <strong>sakkyndig</strong>e vinkler dette både her <strong>og</strong> i<br />
senere vurderinger til at dette ensidig er fars ansvar!<br />
112<br />
Likeledes er lærerens beskrivelse av at ” Lærer ble bedt av fars advokat om å stille som<br />
vitne i daværende rettssak, men sa nei. Begrunnelsen var at hun ville bevare et best mulig<br />
forhold til begge foreldrene. ” interessant, for lærerens begrunnelse til fars advokat var at<br />
hun var syk! Læreren går altså til en lege <strong>og</strong> får en falsk sykemelding som så sendes til<br />
retten! Heller ikke dette vurderer den <strong>sakkyndig</strong>e!<br />
7.2 Fra samtale med lege NN ved Omnia legesenter<br />
Legen har kjent mor siden 1993. Hun har vært hennes lege I begge svangerskap <strong>og</strong> I<br />
svangerskapet som endte med spontanabort I 1998. Hun var ikke inne I bildet I<br />
forbindelse med det første svangerskapet, som resulterte I provosert senabort/fødsel av<br />
gutt med ryggmargsbrokk (1993). Legen har hilst på Far et par ganger, <strong>og</strong> hun har <strong>og</strong>så<br />
sett begge barna sammen med mor.<br />
I følge Legen har mor en moderat depressiv lidelse som strekker seg tilbake til<br />
barne/ungdomsår, <strong>og</strong> som økte på I første svangerskap(med Det eldste barnet). Hun ble<br />
sykemeldt ca. halvvegs I svangerskapet. Etter fødselen fikk hun behandling med<br />
antidepressive medikamenter, med meget god effekt. Da mor planla et nytt<br />
svangerskap seponerte hun medisinen I god tid, <strong>og</strong> hun ble på ny deprimert I<br />
svangerskapet. Fikk litt Sobril, men I moderate <strong>og</strong> kontrollerte former, I følge Legen.<br />
Dette svangerskapet endte I spontanabort, noe mor tok svært tungt. På denne tiden<br />
begynte det å komme frem at mor følte seg svært tråkket ned <strong>og</strong> utmanøvrert av<br />
ektefelle. Hun sluttet I sin jobb som sykepleier på dette tidspunktet. I stedet for å be<br />
om sykemelding, sluttet hun bare, <strong>og</strong> tapte rettigheter I forhold til trygdekontoret,<br />
noe Legen tolker som utrykk for depressivitet hos mor. Da hun ble gravid igjen I 1998<br />
måtte hun igjen slutte med antidepressiver. Dette var en tøff tid for Mor. Hun hadde mye<br />
angst I svangerskapet, et absolutt moderat forbruk av Sobril <strong>og</strong> Vallergan til sovemedisin.<br />
Legen begynte for alvor å ane at det var mye problemer mellom ektefellene I dette<br />
svangerskapet, men fikk ikke bekreftet dette før I ettertid. Det ble søkt om <strong>og</strong><br />
innvilget planlagt keisersnitt på grunnlag av mors tidligere negative<br />
fødselsopplevelser <strong>og</strong> forholdet til mannen på det aktuelle tidspunktet. Far reiste til<br />
Thailand en måned før <strong>og</strong> en uke etter fødselen. Etter hvert fikk Legen vite hele<br />
historien. Det kom frem at far hadde truet henne, at han aldri hadde respektert hennes<br />
meninger, at han hadde ledd av henne. Legen opplevde at dette var en veldig tøff tid for<br />
mor. Da mannen insisterte på at det eldste barnet skulle fortsette <strong>og</strong> bo hos ham, var<br />
ikke mor sterk nok til å ta opp kampen. Det var på denne tiden hun ble henvist til<br />
psykiater på Betanien.
113<br />
Mor brukte igjen Seroxat med god effekt, de depressive plagene var dermed stabilisert,<br />
men menneskelig sett var det stadig mer som tydet på at mor hadde levd under <strong>og</strong><br />
levde under en enorm belastning, I følge Legen. Hun beskriver henne til å være en<br />
person med god innsikt, helt adekvat, rolig <strong>og</strong> velordnet, <strong>og</strong> som alltid har<br />
presentert sine problemstillinger på en helt adekvat måte. Legen understreker at det<br />
aldri var noe som tyder på at hun har vært I nærheten av psykose. Det beste for barna<br />
har hele tiden vært hennes motivasjon. Legen har opplevd begge barna sammen med<br />
mor, <strong>og</strong> har vurdert kontakten som trygg <strong>og</strong> god.<br />
I forbindelse med forrige rettssak opplevde Legen at mor mobiliserte en enorm styrke.<br />
Samtidig kan hun forstå at mor gikk med på et forlik til tross for at hun hadde fått<br />
medhold I byretten vedr. Det eldste barnet. Hun hadde vært igjennom en fryktelig tøff<br />
periode, følte seg trakassert <strong>og</strong> sviktet av mannen, var rett <strong>og</strong> slett så nedtråkket <strong>og</strong><br />
så svak menneskelig etter å ha vært så lenge under negativ påvirkning. Men det<br />
vitner om en utrolig indre styrke <strong>og</strong> gode kvalifikasjoner at hun har klart å komme seg<br />
gjennom dette, I følge Legen. Da hun inngikk forlik har Legen tenkt at det var fordi hun<br />
ikke orket mer, hadde rett <strong>og</strong> slett ikke mer krefter igjen. Legen forsøkte å påvirke<br />
henne til å holde ut til ankesaken kom opp, men kunne ikke presse henne. Legen ser<br />
det som positivt at hun går til sak om omsorgen for det eldste barnet igjen. Hun har<br />
inntrykk av at mor har god støtte I nåværende kjæreste.<br />
Legen er meget tydelig I sin karakteristikk av far som egoistisk, dominerende <strong>og</strong><br />
manipulerende. Hun betegner han som psykopat. Den <strong>sakkyndig</strong>e spør henne<br />
eksplisitt om hun kan referere henne på dette punkt, <strong>og</strong> det gir Legen utrykk for at hun<br />
kan.<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e beskriver at ” I følge mors lege har mor en moderat depressiv lidelse<br />
som strekker seg tilbake til barne/ungdomsår...”, mens mor påstår at det er far som er<br />
årsak til de depressive plagene! Likeledes påstår legen at ”... mor følte seg svært tråkket<br />
ned <strong>og</strong> utmanøvrert av ektefelle”, påstander legen fikk fra mor etter at far tar ut<br />
skilsmisse! Samtidig med dette skriver mor brev til UDI for å kaste fars nye kone ut av<br />
landet slik at mor kan komme sammen med far igjen!<br />
Likeledes får far skylden for at mor søker om keisersnitt for den <strong>sakkyndig</strong>e skriver at ”<br />
Det ble søkt om <strong>og</strong> innvilget planlagt keisersnitt på grunnlag av mors tidligere negative<br />
fødselsopplevelser <strong>og</strong> forholdet til mannen på det aktuelle tidspunktet”! Dette gjaldt<br />
fødselen av det yngste barnet. Her begrunnes et keisersnitt med ”.... forholdet til<br />
mannen på det aktuelle tidspunktet”! Det er nesten utrolig å se med hvilken unyanserte<br />
iver den <strong>sakkyndig</strong>e prøver å svaret far, både direkte <strong>og</strong> indirekte! Keisersnitt begrunnes<br />
ikke med dårlige relasjoner til andre voksne mennesker! Det er en medisinsk begrunnelse<br />
<strong>og</strong> ikke at to mennesker er uenige!<br />
Videre er beskrivelsene av at ” Det kom frem at far hadde truet henne, at han aldri hadde<br />
respektert hennes meninger, at han hadde ledd av henne.” Rene udokumenterte<br />
påstander fra mor etter at far tar ut skilsmisse! Dette er gjengivelser av mors
114<br />
<strong>subjektiv</strong>e påstander, som legen ikke har noen mulighet til å bekrefte! Videre går det<br />
helt galt når den <strong>sakkyndig</strong>e så skriver ”Legen opplevde at dette var en veldig tøff tid for<br />
mor”! Hva legen ”opplever” er <strong>og</strong>så helt irrelevant i en faglig vurdering! Slike<br />
opplevelser har ingen faglig forankring, men er rene <strong>subjektiv</strong>e sympatierklæringer fra<br />
legen. At den <strong>sakkyndig</strong>e ukritisk gjengir dette holder overhodet ikke faglig mål. Verken<br />
legen eller den <strong>sakkyndig</strong>e kan si noe objektivt om hvordan mor faktisk har hatt det!<br />
Ingen av dem har snakket med far om dette, dermed blir det <strong>subjektiv</strong>e synsinger som i<br />
kraft av legens <strong>og</strong> psykol<strong>og</strong>ens titler blir tillagt vekt det ikke finnes faglig hold for.<br />
Legen kan umulig vite om far har truet mor, for dette er påstander om far etter at far tar<br />
ut skillsmisse! Det eneste legen kan er å gjengi mors udokumenterte påstander!<br />
Når man så ser dette opp imot det faktum at mor gikk langt i å prøve å få far tilbake, blir<br />
slike påstander helt latterlige! Når mor skriver at hun ”savner den gode tiden med far”,<br />
samtidig som hun beskriver far som psykopat, da er det noe ganske fundamentalt galt<br />
med mors påstander! Dette underbygger imidlertid den vertikale splitt vi ser ved mors<br />
adferd. Det er en sort hvit tenkning der man enten er med mor eller mot mor, <strong>og</strong> faktisk<br />
kan man være med mor på et tidspunkt <strong>og</strong> mot mor på et annet! Stort bedre kan ikke den<br />
borderline adferden mor fremviser avsløres! Ikke noe av dette er problematisert av den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e!<br />
Det mest alvorlige er at ikke noen av de beskrivelser som ukritisk gjengies av legen<br />
er faglige beskrivelser, gitt i kraft av en leges kunnskap, det er utelukkende<br />
gjengivelser av mors udokumenterte påstander! Dette er heller ikke problematisert av<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e!<br />
Beskrivelser som ” Da mannen insisterte på at det eldste barnet skulle fortsette <strong>og</strong> bo hos<br />
ham, var ikke mor sterk nok til å ta opp kampen.” viser med all tydelighet at legen føler<br />
sympati med mor <strong>og</strong> blander seg direkte inn i saken! Dette er ikke en faglig medisinsk<br />
beskrivelse, men et partsinnlegg for mor! Dette er i høyeste grad tvilsom etikk! Heller<br />
ikke dette blir problematisert av den <strong>sakkyndig</strong>e!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>es gjengivelse av legens påstander om at ” ...menneskelig sett var det<br />
stadig mer som tydet på at mor hadde levd under <strong>og</strong> levde under en enorm belastning...”,<br />
foreligger det ingen faglig vurdering av årsaken til! Det som er dokumentert er at mor<br />
hadde en traumatisk barndom <strong>og</strong> at hun var psykisk syk som følge av dette! Allerede<br />
da partene traff hverandre gikk hun til psykiater, med begrunnelse i vonde<br />
barndomsopplevelser! At et brudd var en påkjenning er ikke vanskelig å forstå, men<br />
sier lite om årsak! Allikevel beskriver den <strong>sakkyndig</strong>e dette på en måte slik at det er<br />
far som får ansvar for mors problemer! Dette er ikke faglig holdbart!<br />
Når så legen beskriver at ” Hun beskriver henne til å være en person med god innsikt,<br />
helt adekvat, rolig <strong>og</strong> velordnet, <strong>og</strong> som alltid har presentert sine problemstillinger på<br />
en helt adekvat måte” bygger ikke dette på en etterprøvbar faglig vurdering, men på en<br />
<strong>subjektiv</strong> forutinntatt holdning til saken. Det foreligger en rekke steder klare beskrivelser<br />
av at mor slett ikke fremviser verken innsikt i seg selv eller andre <strong>og</strong> aller minst opptrer<br />
adekvat! De utallige l<strong>og</strong>iske brudd som fremkommer i mors dokumenter underbygger
115<br />
dette! Det fremstår heller ikke særlig verken adekvat eller med innsikt å påstå at far er<br />
psykopat samtidig som hun prøver å kaste fars nye kone ut av landet slik det<br />
dokumenteres i brev til UDI på dette tidspunkt, med begrunnelse i at hun ville ha far<br />
tilbake! Problemet er at legen ikke har inngående kunnskap til mors adferd over<br />
tid, men kun ser henne når mor skal ha medisinene sine! Det gir dårlig grunnlag for<br />
en seriøs faglig vurdering av mors fungering eller innsikt!<br />
Legens påstander som ” Det beste for barna har hele tiden vært hennes motivasjon.<br />
Legen har opplevd begge barna sammen med mor, <strong>og</strong> har vurdert kontakten som trygg<br />
<strong>og</strong> god.”, blir helt absurde når legen begir seg inn på å vurdere mors ”motivasjon”!<br />
Hva vet legen om mors motivasjon? Hva vet legen objektivt om barnas kontakt med mor?<br />
Dette er rene synsinger som overhodet ikke bygger på noen faglig holdbar metode i det<br />
hele tatt! Legen har ingen faglig grunnlag for å si noe om mors omsorgsevne ut i fra<br />
noen møter på hennes kontor for å få medisiner! Legen har sett barna når mor skal ha<br />
medisin, det gir ikke noe faglig grunnlag for å hevde noe som helst om barnas kvalitative<br />
tilknytning til mor!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>es gjengivelse av hva legen påstår beskrives slik :” I forbindelse med<br />
forrige rettssak opplevde legen at mor mobiliserte en enorm styrke. Samtidig kan hun<br />
forstå at mor gikk med på et forlik til tross for at hun hadde fått medhold I byretten vedr.<br />
det eldste barnet. Hun hadde vært igjennom en fryktelig tøff periode, følte seg trakassert<br />
<strong>og</strong> sviktet av mannen., var rett <strong>og</strong> slett så nedtråkket <strong>og</strong> så svak menneskelig etter å ha<br />
vært så lenge under negativ påvirkning. Men det vitner om en utrolig indre styrke <strong>og</strong><br />
gode kvalifikasjoner at hun har klart å komme seg gjennom dette, I følge legen. Da hun<br />
inngikk forlik har legen tenkt at det var fordi hun ikke orket mer, hadde rett <strong>og</strong> slett ikke<br />
mer krefter igjen. legen forsøkte å påvirke henne til å holde ut til ankesaken kom opp,<br />
men kunne ikke presse henne. Legen ser det som positivt at hun går til sak om omsorgen<br />
for det eldste barnet igjen. Hun har inntrykk av at mor har god støtte I nåværende<br />
kjæreste.”!<br />
Det påståes at mor ”i forbindelse med forrige rettssak” mobiliserte en enorm styrke,<br />
samtidig (2000) beskriver læreren til det eldste barnet mor som ”opplevde mor som ute<br />
av lage det første halvår, opplevde henne som deprimert <strong>og</strong> ulykkelig”! Legens<br />
beskrivelser av en kronisk deprimert person med ”utrolig indre styrke” fremstår som<br />
svært lite faglig begrunnet! Dersom mor var så psykisk sterk, hvorfor sliter hun da med<br />
kronisk angst <strong>og</strong> depresjon? Hvorfor måtte mor dopes ned daglig på sterke medisner for i<br />
det hele tatt å fungere? Legens beskrivelser av mor fremstår mer som en glorifisering <strong>og</strong><br />
i sympati med mor, enn en faglig holdbar beskrivelse!<br />
Videre er hva ”legen tenkte” om at ”mor ikke orket mer” ikke bare en innblanding i<br />
partenes forhold, men <strong>og</strong>så i strid med legens påstand om mors ”... utrolig indre styrke”!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>es beskrivelser av legens påstander viser at legen ikke beskriver faglig<br />
medisinske holdbare forhold, men <strong>subjektiv</strong>e oppfatninger som utelukkende bygger<br />
på mors udokumenterte påstander om far! Dette har ingen faglig verdi, men er legens<br />
<strong>subjektiv</strong>e synsinger, hvilket er helt irrelevant for den <strong>sakkyndig</strong>es faglige rapport! Den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e problematiserer ikke dette noe sted!
116<br />
Legen blander seg faktisk inn i konflikten på mors side for den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
beskriver ” Legen forsøkte å påvirke henne til å holde ut til ankesaken kom opp, men<br />
kunne ikke presse henne.”! Dette strider fundamentalt mot de etiske prinsipper som<br />
gjelder for helsepersonell!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e tilkjennegir en fullstendig mangel på faglig innsikt når hun lar slike<br />
<strong>subjektiv</strong>e <strong>og</strong> ufaglige sympatier kommer til i en faglig rapport. Legen kan sikkert ha følt<br />
sympati ut i fra den historien mor kommer med, men dette har ingen relevans i en<br />
faglig rapport som skal bygge sine metoder <strong>og</strong> vurderinger på vitenskapelig metodikk!<br />
Var historien sann? Ble dette vurdert? Slike beskrivelser diskvalifiserer rapportens<br />
faglige verdi, det blir et partsinnlegg for mor!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>es beskrivelse av at ” Legen er meget tydelig I sin karakteristikk av far<br />
som egoistisk, dominerende <strong>og</strong> manipulerende. Hun betegner han som psykopat. Den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e spør henne eksplisitt om hun kan referere henne på dette punkt, <strong>og</strong> det gir<br />
legen utrykk for at hun kan.”, står som selve manifestasjon på den iver den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e har med å sverte far!<br />
Det legen beskriver er tolkningen av mors påstander om far. Legen har aldri<br />
observert fars påståtte egoisme, dominans eller manipulasjon! Det blir ikke gitt<br />
noen eksempler på disse trekk! Dette er ikke en faglig vurdering av far, for legen har<br />
knapt nok sett far! Det er mor som påstår far har disse trekk, den samme mor som går<br />
svært langt i å få den samme far tilbake! Den <strong>sakkyndig</strong>es iver etter å sverte far ser vi i<br />
beskrivelsene av at ”Den <strong>sakkyndig</strong>e spør henne eksplisitt om hun kan referere henne på<br />
dette punkt, <strong>og</strong> det gir legen utrykk for at hun kan.”! Ikke noe sted stopper verken<br />
legen eller den <strong>sakkyndig</strong>e opp <strong>og</strong> tenker, kan detter forsvares faglig! Er det faglig<br />
hold i dette, som kommer fra en mor som er forlatt! I sin iver etter å sverte far <strong>og</strong> i<br />
klar sympati med mor forsvinner alle evner til kritisk tenkning <strong>og</strong> kildekritikk!<br />
Legen beskriver over at hun mente å vite mors motivasjon, men synes ikke ha like god<br />
evne til å se mors motivasjon for å fremsette disse udokumenterte påstander om far, etter<br />
at far tar ut separasjon! Både legen <strong>og</strong> den <strong>sakkyndig</strong>e fremstår så amatørmessige at<br />
de i realiteten ekskluderer seg selv fra enhver faglig troverdighet! Det går ikke an å<br />
kalle sitt arbeide faglig når man beskriver en person man aldri har vurdert eller sett<br />
som psykopat! Det man kan si er at mor påstår far er psykopat! Men når legen<br />
bruker sin tittel <strong>og</strong> ”karakteriserer far...som psykopat” da går legen langt ut over sine<br />
etiske regler <strong>og</strong> kunnskap! Det er ikke mulig <strong>og</strong> fjerndiagnostisere en person som<br />
psykopat, <strong>og</strong> spesielt ikke når påstandene kommer fra en ekskludert ex. slik den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e her gjør! Når man ikke en gang har noen dokumentasjon om denne personen<br />
fremstår både legen <strong>og</strong> den <strong>sakkyndig</strong>e som faglige svindlere!<br />
Mens den <strong>sakkyndig</strong>e i 2003 skriver at man ikke kan tillegge adferden til en part i<br />
en skilsmisse vekt, blir det ikke gjort noen slike vurderinger her. Det totale fravær<br />
av varsellamper er påfallende! Det eneste legen kan si noe om er mors sykdomsbilde.<br />
Det fullstendige fraværet av slike beskrivelser underbyger at alt settes inn på å
117<br />
beskrive far negativt! Hele fokuset er på å sverte far! Mor lider av en depresjon fra<br />
tidlig barndom, <strong>og</strong> hun går på en del medisiner for dette! I stedet for å utdype dette begir<br />
legen seg inn på en vurdering av samlivet mellom far <strong>og</strong> mor, en vurdering som<br />
utelukkende bygger på mors påstander etter at far tar ut skilsmisse!<br />
Når den <strong>sakkyndig</strong>e skriver ” Den <strong>sakkyndig</strong>e spør henne eksplisitt om hun kan referere<br />
henne på dette punkt, <strong>og</strong> det gir legen utrykk for at hun kan”, går hun i sin egen felle!<br />
For den <strong>sakkyndig</strong>e har et selvstendig ansvar for å vurdere det hun skriver. Hun kan<br />
ikke dekke seg bak at det var noe legen sa! Den <strong>sakkyndig</strong>e har et selvstendig ansvar for<br />
å vurdere <strong>og</strong> kildekritisk gå gjennom de påstander legen her fremsetter. Hvorfor ber ikke<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e om at legen fremviser hvordan hun kom frem til en slik diagnose? At<br />
en lege så ukritisk kaller noen en psykopat <strong>og</strong> at den <strong>sakkyndig</strong>e aksepterer at dette settes<br />
på trykk i en <strong>sakkyndig</strong>e rapport er så alvorlig at det må karakteriseres som svindel,<br />
faglig svindel. Dette er helt i tråd med psykol<strong>og</strong> John Sandstrøm <strong>og</strong> psykiater Pål H.<br />
Herlofsen som ble dømt til 2.5 års fengsel for å ha skrevet falske rapporter, det ikke var<br />
faglig dekning for! Den <strong>sakkyndig</strong>e gjør det samme her, hun skriver rapporter det ikke er<br />
dekning for <strong>og</strong> hun tar betalt for det!<br />
Like underlig er beskrivelsene av mors arbeidsforhold: ” På denne tiden begynte det å<br />
komme frem at mor følte seg svært tråkket ned <strong>og</strong> utmanøvrert av ektefelle. Hun sluttet<br />
I sin jobb som sykepleier på dette tidspunktet. [28.9.1997, dok.14 til stevning] I stedet<br />
for å be om sykemelding, sluttet hun bare, <strong>og</strong> tapte rettigheter I forhold til<br />
trygdekontoret, noe Legen tolker som utrykk for depressivitet hos mor. [Kalfaret Bo <strong>og</strong><br />
Servicenter]”! Her er det mye som ikke stemmer. I vedlegg 151-152 til stevning 2006,<br />
uttaler legen at den <strong>sakkyndig</strong>e i sin telefonsamtale med henne, skal ha lurt på om mor<br />
hadde en ustabil personlighet grunnet måten hun sluttet i arbeid! Det er all grunn til å<br />
anta at måten arbeidet sluttet på hadde sammenheng med mors øvrige problemer med å<br />
fungere i sosiale relasjoner! Det blir ikke vurdert!<br />
Likeledes er det et paradoks at mens mor sier hun jobber på Haukeland, er hennes<br />
lønnsforhold med Bergen kommune på Kalfaret Bo <strong>og</strong> Servicenter som sykepleier! Det<br />
blir ikke noe bedre av at Haukeland ikke har noen fortegnelse om at mor har arbeidet der<br />
i 1997! Derimot har Haukeland en oppføring fra 1.9.92 til 19.7.95. Da jobbet hun ved<br />
psykiatrisk klinikk. I den perioden hadde hun svangerskapspermisjon 22.6.94 til<br />
23.5.95 <strong>og</strong> må da ha sluttet like etterpå. Hun var <strong>og</strong>så mye sykemeldti den perioden.<br />
Når hun da høsten 1997 prøver seg som sykepleier ved Kalfaret Bo <strong>og</strong> Servicenter klarer<br />
hun ikke dette mer enn i 3 uker, <strong>og</strong> det er far som må tilbakebetale forskuttert lønn på en<br />
måned! Far tilbakebetalte 3767,- slik vedlegg. 14 til stevning viser!<br />
De over beskrevne premissene er det altså den <strong>sakkyndig</strong>e legger til grunn for sine<br />
vurderinger. Den <strong>sakkyndig</strong>e bruker legen som et sannhets <strong>og</strong> fagvitne om forhold legen<br />
overhodet ikke kan vite noe om!
118<br />
7.3 Fra samtale med overlege [psykiater] NN ved Betanien DPS<br />
Samtalen kom I stand etter initiativ fra den <strong>sakkyndig</strong>e. Psykiater forteller at mor ble<br />
henvist til henne av sin primærlege NN, <strong>og</strong> hadde regelmessig poliklinisk kontakt med<br />
henne I perioden desember 1999 til mai 2000, dvs. 1/2 år. Dessuten hadde hun nylig en<br />
oppfølgingstime I forbindelse med pågående trygdesak.<br />
Diagnostisk plasseres hun som en kvinne plaget med en del depressive perioder av<br />
moderat grad. Hun har aldri vært psykotisk <strong>og</strong> hun har ikke en avvikende<br />
personlighet, dvs. Ikke alvorlig <strong>psykopati</strong> av noe slag, I følge Psykiater. De<br />
depressive plagene har hemmet henne mest I forhold til arbeidslivet, noe som har ført<br />
til at Psykiater nå går inn for 50% uføretrygd. Mor bruker et medikament mot depresjon<br />
som hun har brukt I lang tid, <strong>og</strong> som fungerer fint for henne.<br />
Psykiater understreker at hun har vært igjennom store belastninger I sitt samliv<br />
med Far <strong>og</strong> at hun har hatt lite støtte fra mannen. Hun har opplevd 2<br />
svangerskapsavbrudd; ett med dødt foster, ett med missdannet foster (som hun måtte føde<br />
på vanlig måte). I forbindelse med separasjonen opplevde hun en rekke traumatiske<br />
episode, bl.a. at far allerede hadde innledet et forhold til sin nåværende kone mens<br />
hun lå på klinikken med barn nr.2. Hun mener det er naturlig at mor ble fortvilet, selv<br />
den sterkeste ville ha blitt fortvilet, I følge Psykiater. Det at mor holdt seg samlet til<br />
tross for de store belastningene hun har vært igjennom er et absolutt tegn på<br />
psykisk styrke.<br />
Psykiater opplever mor som en god omsorgsperson, med fokus på barna <strong>og</strong> deres behov.<br />
Hun har gitt utrykk for, ovenfor Psykiater, ved konsultasjonen nå I april, at hun er<br />
bekymret for mangel på struktur <strong>og</strong> stell for det eldste barnets vedkommende, far<br />
passer for eksempel ikke på døgnrytme når hun skal på skolen. Mor har <strong>og</strong>så nevnt<br />
for Psykiater at jentene ofte er såre <strong>og</strong> røde nedentil etter å ha vært hos far, <strong>og</strong><br />
Psykiater har spurt mor om hun tror det kan være fare for overgrep, noe mor sier hun ikke<br />
kan tro. Psykiater vurderer mor som en god omsorgsperson. Både når det gjelder å<br />
se de større linjene <strong>og</strong> detaljene. Psykiater har <strong>og</strong>så fått et meget godt inntrykk av<br />
mors samboer <strong>og</strong> hans familie <strong>og</strong> miljøet I Norheimsund forøvrig.<br />
Hun beskriver mor som en nyansert <strong>og</strong> varm person, egenskaper som er en forutsetning<br />
for å være en god omsorgsperson. Hun ser barnas behov, <strong>og</strong> har evne til å sette dem I<br />
fokus. Mor har aldri rakket ned på sin ex.mann ovenfor Psykiater, kanskje har hun<br />
tvert I mot vært litt for snill, strukket seg litt langt. Det hun har fortalt om sitt samliv<br />
med far, separasjonen <strong>og</strong> barnas situasjon I ettertid, har vært konsist <strong>og</strong> troverdig, I<br />
følge Psykiater.<br />
Mor gikk til psykiater vinteren 1999-2000. Mor gikk <strong>og</strong>så til psykiater tidlig på 90 tallet,<br />
da for å bearbeide vanskelige barndomsminner! Det er tydelig at mors problemer er<br />
alvorlige. Ikke noe sted blir dette problematisert! Helt uten innsikt i mors adferd over<br />
mange år, helt uten noen av de alvorlige beskrivelsen som foreligger påstår legen om mor<br />
at ” Hun har aldri vært psykotisk <strong>og</strong> hun har ikke en avvikende personlighet, dvs. Ikke<br />
alvorlig psykopatol<strong>og</strong>i av noe slag”! Her legger psykiateren til grunn hva mor påstår
119<br />
til psykiateren i en setting der mor går til sak for å få omsorgen samt for å få trygd.<br />
Det er barnelærdom at når man har med narsissistiske personligheter å gjøre kan man<br />
ikke legge vekt på det de i en kontrollert setting påstår! Dette viser en forutinntatt<br />
kunnskapløs holdning til problematikken.<br />
Når psykiateren påstår at ” De depressive plagene har hemmet henne mest I forhold til<br />
arbeidslivet”, fremstår dette som lite sannsynlig. Hvordan kan et menneske ha alvorlige<br />
problemer i sosiale settinger <strong>og</strong> så fungere helt greit i andre?? Depressive lidelser er ikke<br />
selektive med tanke på hvilke sosiale situasjoner de slår ut i! Enten er man depressiv<br />
eller så er man det ikke! Det blir som å påstå at man er bare litt gravid! Videre<br />
beskrives det at mor har benyttet et medikament i lang tid, uten at det opplyses om<br />
hvilket medikament dette er! Hvorfor utelates dette? Er dette Nozinan som mor har<br />
holds skjult hele tiden, som hun nekter å oppgi til retten? Nozinan brukes mot psykoser!<br />
Det er et medikament som sløver nes pasienten!<br />
Også psykiateren påstår at ”Psykiater understreker at hun har vært igjennom store<br />
belastninger I sitt samliv med far <strong>og</strong> at hun har hatt lite støtte fra mannen”! Hva vet<br />
psykiateren om det? Har psykiateren <strong>og</strong>så snakket med far? Hva bygger en slik påstand<br />
på? Er en slik påstand bygget på faglige kriterier? Det er opplagt at her videreføres<br />
ukritisk baren mors udokumenterte påstander om far! Det har den <strong>sakkyndig</strong>e ingen<br />
faglig forutsetning for å gjøre!<br />
Videre påstår psykiateren at ” I forbindelse med separasjonen opplevde hun en rekke<br />
traumatiske episoder, bl.a. at far allerede hadde innledet et forhold til sin nåværende<br />
kone mens hun lå på klinikken med barn nr.2”! Hvordan vet psykiateren dette? Dette er<br />
kun gjengivelser av mors udokumenterte påstander! Dette har ikke noe med fag å gjøre i<br />
det hele tatt! Psykiateren påstår at ”i forbindelse med separasjonen” (fra sommeren juni<br />
1999-2000) skal far ha innledet et forhold til en annen kvinne. Hva far gjør etter at<br />
partene er separert har ikke mor noe som helst med! Mor traff selv andre menn i<br />
separasjonstiden! Når enkelte av disse ikke kom på daten kommer mor fortvilet å<br />
oppsøker far for å få ut sin frustrasjon, <strong>og</strong> i andre tilfeller opplever andre henne som<br />
særdeles merkelig når hun får konkuranse om sine dater (Haugastøl)!<br />
Likeledes blandes fødselen av barn nr.2 inn i separasjonstiden, selv om det barnet ble<br />
født i mars 1999, lenge før separasjonen var et faktum! Den <strong>sakkyndig</strong>e <strong>og</strong> psykiateren<br />
sauser sammen påstander i et forsøk på å sverte far, som er meget kritikkverdig. Det<br />
totale fravær av kildekritikk er påtagende! Det har ikke noe med en objektiv faglig<br />
vurdering å gjøre i det hele tatt!<br />
Dette kan ikke psykiateren vite noe som helst om! Psykiateren har verken sett eller<br />
snakket med far! Den <strong>sakkyndig</strong>e fremsetter dette som om dette er psykiaterens<br />
observasjoner! Det var det ikke! Det viser ytterligere med hvilken iver den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
søker negativ innformasjon om far! Det alvorlige her er den totale mangel på<br />
kildekritikk vi ser i rapporten! Den <strong>sakkyndig</strong>e vurderer ikke noe sted hvor disse<br />
påstandene kommer fra, men blander sammen psykiaterens beskrivelser med mors<br />
påstander, for dette er bare en gjengivelse av mors udokumenterte påstander. Dette er
en forkastelig metode for det gir mors udokumenterte påstander om far en<br />
uberettiget faglig legitimitet!<br />
120<br />
Når psykiateren så påstår at ” Hun mener det er naturlig at mor ble fortvilet, selv den<br />
sterkeste ville ha blitt fortvilet, i følge psykiateren. Det at mor holdt seg samlet til tross<br />
for de store belastningene hun har vært igjennom er et absolutt tegn på psykisk styrke.”,<br />
bygger dette på en <strong>subjektiv</strong> oppfattelse bygget utelukkende på mors udokumenterte<br />
påstander. Psykiateren har opplagt ikke tilgang til opplysninger som klart viser at mor<br />
slett ikke har holdt seg samlet! Tvert imot viser årelang dokumentasjon at dette ikke er<br />
tilfelle! Mors adferd er alt annet enn ”samlet”! Den adferden som er beskrevet om mor er<br />
langt i fra betegnende for psykisk styrke! Beskrivelsene fremstår som direkte latterlige ut<br />
i fra et faglig perspektiv! Psykiateren uttaler seg i kraft a sin fagekspertise, men det hun<br />
påstår har intet med fag å gjøre, det har med sympati for mor å gjøre! Dette blir overhodet<br />
ikke problematisert! Hvorfor evner ikke den <strong>sakkyndig</strong>e å se dette opplagt ufaglige<br />
bidraget? Passer det så godt inn i den forutinntatte hypotese den <strong>sakkyndig</strong>e har om<br />
saken?<br />
Det skinner igjennom at det er den samme historien som ligger til grunn for alle<br />
mors komparenter, en offerbeskrivelse av mor!<br />
Vi ser ut i fra psykiaterens påstander at mor kommer med den samme historien til henne<br />
som til sin lege <strong>og</strong> andre: ” ...hun er bekymret for mangel på struktur <strong>og</strong> stell for det<br />
eldste barnets vedkommende, far passer for eksempel ikke på døgnrytme når hun skal på<br />
skolen. Mor har <strong>og</strong>så nevnt for psykiateren at jentene ofte er såre <strong>og</strong> røde nedentil etter å<br />
ha vært hos far, <strong>og</strong> psykiateren har spurt mor om hun tror det kan være fare for<br />
overgrep, noe mor sier hun ikke kan tro”! Mors adferd er ekstremt manipulativ. Hun<br />
påstår at barna ofte er røde nedentil etter å ha vært hos far, men påstår allikevel at hun<br />
ikke kan tro det handler om overgrep, slik både lege, venninne <strong>og</strong> psykiater tolker dette<br />
som! Dette vet mor, <strong>og</strong> ved å plante slike påstander skapes en usikkerhet rundt fars<br />
omsorg av barna! En ting er at lege <strong>og</strong> psykiater blir lurt trill rundt, men den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
har et selvstendig ansvar for hva hun skriver i rapporten!<br />
Alvorlig er det at de beskrivelser som gjengies fra mors besøk hos både leger <strong>og</strong><br />
psykiatere ikke gjengir mors sykdomsbilde, det blir holdt skjult, men hvor ”forferdelig”<br />
far er! Hvorfor gikk mor egentlig til disse leger?? Var det for å bli frisk eller var det<br />
for å lage seg medspillere til sine egne rettssaker! Det eneste legene uttaler seg om er<br />
hvor forferdelig far er, men var dette det enste mor snakket med disse leger om?<br />
Var hun hos legen for å få hjelp eller for å manipulere dem med den forferdelige far?<br />
Uansett er legenes manglende evne til kildekritikk påfallende!<br />
Psykiaterens beskrivelser av ”Psykiateren vurderer mor som en god omsorgsperson.<br />
Både når det gjelder å se de større linjene <strong>og</strong> detaljene.” er helt udokumentert. Hva<br />
legger psykiateren i dette? Hva er underlaget for en slik påstand?? Er det en forutinntatt<br />
holdning <strong>og</strong> oppfatning av mor eller bygger det på konkrete <strong>og</strong> langvarige observasjoner<br />
av at mor faktisk evner se ”de større linjene <strong>og</strong> detaljene ”! Hva består disse større linjer<br />
<strong>og</strong> detaljer i? Det er ikke beskrevet noe sted! Det er i realiteten udokumenterte floskler!
121<br />
Videre er beskrivelsene av at ”Psykiateren har <strong>og</strong>så fått et meget godt inntrykk av mors<br />
samboer <strong>og</strong> hans familie <strong>og</strong> miljøet I Norheimsund forøvrig”! Mor traff sin samboer<br />
etter mai 2000, da psykiaterens behandling opphørte. Det eneste møtet som<br />
beskrives mellom mor <strong>og</strong> psykiater etter dette var ”Dessuten hadde hun nylig en<br />
oppfølgingstime I forbindelse med pågående trygdesak” i 2002! Hvordan kan<br />
psykiateren ha observert mors samboer <strong>og</strong> hans familie, <strong>og</strong> ikke minst miljøet på<br />
stedet mor flyttet til???<br />
Dette har intet med faglig beskrivelser å gjøre i det hele tatt! Det er <strong>subjektiv</strong>e<br />
sympatierklæringer til mor, pakket inn i psykiaterens tilsynelatende faglige setting!<br />
Dette er faglig svindel! Psykiateren kan ikke uttale seg i kraft av å være psykiater<br />
om slike forhold i det hele tatt, for hun har slett ikke observert det hun uttaler seg<br />
om! Mors samboer <strong>og</strong> miljøet der han bor kan sikkert være helt fint, men det kan<br />
ikke psykiateren i kraft av sitt fag si noe som helt om! I stedet for å holde seg til<br />
faglige vurderinger av mors opplagte psykopatol<strong>og</strong>i, begynner psykiateren å vikle seg<br />
inn i <strong>subjektiv</strong>e oppfatninger av en problemstilling hun overhodet ikke har kunnskap om!<br />
At disse vurderinger så gjøres i løpet av en halv time der mor er inne for å få trygden sin,<br />
fremstår som direkte latterlige ut i fra et faglig perspektiv! Igjen dette er faglig svindel!<br />
Det fremsettes en rekke karakteristikker fra denne psykiateren som ” Hun beskriver mor<br />
som en nyansert <strong>og</strong> varm person, egenskaper som er en forutsetning for å være en god<br />
omsorgsperson. Hun ser barnas behov, <strong>og</strong> har evne til å sette dem I fokus”! Hva bygger<br />
disse beskrivelsene på? Sa psykiateren det eller er det den <strong>sakkyndig</strong>es ”tolkninger”<br />
vi ser?? Mors manipulasjon <strong>og</strong> skuespill? Hvilke adferd ved mor er det som gjør henne<br />
”nyansert <strong>og</strong> varm”? Det er ikke beskrevet! Til alt overmål er de beskrivelsene som<br />
gies den <strong>sakkyndig</strong>es tolkning av psykiateren!! Mor tillegges trekk mer ut i fra<br />
ønsketenkning <strong>og</strong> sympati enn faktisk adferd, <strong>og</strong> disse trekk sys så inn som ”...er en<br />
forutsetning for å være en god omsorgsperson”! Problemet er bare ta det ikke er<br />
beskrevet noen slike trekk ved mor verken i samlivet eller senere!<br />
Psykiaterens beskrivelser om at ” Mor har aldri rakket ned på sin ex.mann ovenfor<br />
psykiateren, kanskje har hun tvert i mot vært litt for snill, strukket seg litt langt. Det hun<br />
har fortalt om sitt samliv med far, separasjonen <strong>og</strong> barnas situasjon i ettertid, har vært<br />
konsist <strong>og</strong> troverdig.” fremstår som så selvmotsigende at det kreves et aktivt neglisjering<br />
av fakta i saken for i det hele tatt å gjengi noe slik av den <strong>sakkyndig</strong>e! Mens den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e over beskriver hvordan mors lege gjengir svært negative påstander om<br />
far, <strong>og</strong> det fra psykiateren selv gjengies mange av de samme negative påstander om hvor<br />
fryktelig denne ”far” er, fremstår det svært naivt å komme med slike påstander som det<br />
som her er gjengitt av den <strong>sakkyndig</strong>e mede ” Mor har aldri rakket ned på sin<br />
ex.mann...”! Dersom mor ikke ar rakket ned på sin mann, hvorfor beskriver psykiateren<br />
da hvor forferdelig mor har hatt det nettopp med sin mann!!! Det er tydelig at de<br />
beskrivelser legen gir er referert fra mors påstander om far! Påstandene om at mor ikke<br />
har vært naiv, er en direkte videreføring av mors egne beskrivelser av seg selv over at<br />
hun ”har vært naiv i forholdet til far”! Det er påfallende å se at mors egne påstander<br />
gjengies av alle de fagpersoner hun har behov for i sin kamp mot far!
122<br />
Videre er det et paradoks at psykiateren begir seg inn på troverdighetsvurderinger slik<br />
det her beskrives. Er det noe det advares mot er det nettopp at disse profesjoner må avstå<br />
fra slike vurderinger!<br />
Rosenqvist <strong>og</strong> Rasmussen (2002),s.22 skriver i ” Rettspsykiatri i praksis” : ”Det er <strong>og</strong>så<br />
noen mandat som kan bli utformet på områder der det knapt finnes relevant<br />
kompetanse. Det kan for eksempel gjelde i troverdighets-vurderinger. Dersom man får<br />
et mandat som innebærer troverdighets-vurdetinger, bør man nøye overveie å be<br />
rekvirenten endre mandatet, eller si nei takk.”<br />
Når mor påstår far er psykopat, <strong>og</strong> psykiateren påstår hun aldri har rakket ned på<br />
far, blir det synelig for de fleste at den faglige verdien på psykiaterens påstander<br />
fremstår som direkte absurde! Psykiaterens påstander har ingen troverdighet<br />
overhodet, de fremstå som udokumenterte, <strong>subjektiv</strong>e sympatierklæringer for mor! Det<br />
har intet i en faglig rapport å gjøre! Dette blir ikke vurdert av den <strong>sakkyndig</strong>e i det hele<br />
tatt!<br />
Hva bygger psykiateren på når hun påstår at mor i sin omtale av far har vært ”litt for snill,<br />
strukket seg litt langt”? Mor sitter beviselig ikke å skryter av far når hun påstår han er<br />
psykopat! Mens mor påstår far er psykopat, slik mors lege bekrefter, påstår psykiateren at<br />
mor ikke snakker stygt om far!!! Beskrivelsene av hvor fælt mor har hatt det i samlivet,<br />
står ikke særlig i stil med psykiaterens påstander om mors beskrivelser av far!<br />
Hva vil det f.eks. si at mors påstander har vært troverdige? Har hun dokumentert sine<br />
påstander, eller er de beskrivelsene hun gir i tråd med hva psykiateren så gjerne vil tro?<br />
Er det bekreftelsen på psykiaterens k<strong>og</strong>nitive skjemaer som gir troverdighet? Det har<br />
intet med troverdighet å gjøre i det hele tatt! Det har med sympati for de påstander mor<br />
kommer med å gjøre! Men er disse påstander sanne, eller er de mer i tråd med tilhøreres<br />
ønsketenkning <strong>og</strong> forventninger?<br />
Gjengivelser av psykiaterens beskrivelser har intet i noen <strong>sakkyndig</strong>e rapport å gjør!<br />
De er ikke vurdert ut i fra helt fundamentale krav om kildekritikk <strong>og</strong> dermed blir<br />
beskrivelsene helt verdiløse som faglige betraktninger!<br />
I likehet med mors lege synes psykiateren mest opptatt med å formidle hvor fæl far har<br />
vært mot mor! Det er påfallende at <strong>og</strong>så den <strong>sakkyndig</strong>e ikke evner mer vektlegge mors<br />
psykiske problemer, men blir fanget i en negativ fremstilling av far. Verken lege eller<br />
psykiater har grunnlag for å kritisere fars fungering, for den har de ingen objektiv<br />
innsikt i. At den <strong>sakkyndig</strong>e så ukritisk gjengir så manglende faglige vurderinger<br />
underbygger den <strong>sakkyndig</strong>es behov for å sverte far <strong>og</strong> dermed underbygge sin<br />
egen forutinntatte holdning i saken!
123<br />
7.4 Fra samtaler med avd.led. NN i Norheimsund barnehage<br />
Norheimsund barnehage drives av indremisjonen, men blir kommunal til høsten.<br />
Barnehagen har både heldagstilbud <strong>og</strong> deltidsplasser. Den har to avdelinger. Det yngste<br />
barnet går på avdeling for de minste barna, som er I alderen 1 til 4 år. Hun går om<br />
tirsdagen <strong>og</strong> torsdagen <strong>og</strong> har tilbudet fra 0730 til 1630 disse dagene. Imidlertid er hun<br />
der vanligvis fra ca. Kl 1000 til 14.00 eller 14.30. Hun begynte I barnehagen I februar I<br />
år, <strong>og</strong> avd. leder understreker derfor at hun ikke har et stort vurderingsgrunnlag.<br />
Avd. Leder beskriver det yngste barnet som en normal, blid <strong>og</strong> omgjengelig 3.åring som<br />
har kommet godt inn med andre barn. I begynnelsen opplevde de at hun var litt<br />
reservert I forhold til voksne, <strong>og</strong> at hun knyttet seg voldsomt sterk til en person som<br />
hun nærmest ”fotfulgte”, men dette er over nå, nå går hun greit til alle voksne.<br />
Tilpassningen til barnehagen gikk greit. Hun hadde en del skriking I forbindelse med<br />
at mor skulle gå den første tiden, men ikke mer enn det som er vanlig ved tilpassning<br />
til barnehage, I følge avd. leder. Mor gav seg veldig god tid med henne I begynnelsen,<br />
men ikke for god tid. Avd. leder sier at hun ville gjort det samme med sitt eget barn med<br />
tanke på at det yngste barnet på dette tidspunktet <strong>og</strong>så var helt ny ikke bare i<br />
barnehagen, men <strong>og</strong>så i Norheimsund <strong>og</strong> i sitt nye hjem.<br />
Det yngste barnet bruker fortsatt bleier, men dette er helt normalt, <strong>og</strong> hun er flink til å gå<br />
på do, I følge avd. leder. Hun hadde nettopp sluttet med smukk da hun begynte I<br />
barnehagen, men hadde med seg en bamse som erstatning, noe som gikk helt fint, I følge<br />
avd. leder.<br />
Avd. leder forteller at det vanligvis er mor som henter <strong>og</strong> bringer I barnehagen, men at<br />
det <strong>og</strong>så kan være mors venn. Det yngste barnet gir utrykk for glede når han kommer, <strong>og</strong><br />
løper til han.<br />
Oppsummert har avd. leder bare positive <strong>og</strong> ingen negative merknader slik hun har<br />
sett henne I barnehagesituasjonen.<br />
Leder av barnehagen der det minste barnet begynte etter flyttingen forteller at barnet bare<br />
har vert der i noen uker <strong>og</strong> hun har derfor ikke stort vurderingsgrunnlag.<br />
Beskrivelsen av at det yngste barnet knytte seg så sterkt til en person i barnehagen at hun<br />
nærmest ”fotfulgte” henne må sees som en respons på den omfattende omflyttingen<br />
barnet var utsatt for av mor. Det foreligger en rekke beskrivelser av hvordan mor stadig i<br />
barnets første år overlot ansvaret for barnet til fremmede <strong>og</strong> andre familiemedlemmer!<br />
Likeledes er dette andrebarnehage barnet er flyttet til på sine få år!<br />
Beskrivelser som at ” Mor gav seg veldig god tid med henne i begynnelsen, men ikke<br />
for god tid” med et barn som ” hadde en del skriking I forbindelse med at mor skulle gå<br />
den første tiden ”, underbygger igjen at det som i utgangspunktet kan fremstå som<br />
negativt rundt barnets tilknytning søkes dempet for ikke å kritisere mor.<br />
Det som her beskrives er svært viktig for å forstå det yngste barnets tilknytnings<br />
problemer i dag. Det yngste barnet ble hos mor i Fyllingsdalen ved flere tilfeller
124<br />
etterlatt hjemme alene som spedbarn fordi mor gikk ut <strong>og</strong> handlet. Det yngste<br />
barnet fikk ikke noen god tilknytning i Fyllingsdalen barnehage, for der var hun<br />
lite. Det er <strong>og</strong>så dokumentert hvordan det yngste barnet stadig ble flyttet til<br />
venninner <strong>og</strong> øvrig familie da hun var liten. Videre blir det yngste barnet like etter<br />
dette flyttet i nok en barnehage! Mor har selv gitt utrykk for bekymring for at det<br />
yngste barnet så lett går til andre. Noe som fremkommer i den <strong>sakkyndig</strong>es<br />
beskrivelser hos far, der barnet setter seg på fanget hennes for å vise bilder i en bok!<br />
Over fikk vi det beskrevet at det yngste barnet gjerne ville sitte på fanget til den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e ved observasjon hos far. I Norheimsund er det godt beskrevet at det<br />
yngste barnet heller ligger i campingv<strong>og</strong>nen til mormor enn å sove i sitt eget rom. I<br />
alle år har det yngste barnet vist angst for å ligge på sitt rom hos far, <strong>og</strong> legger seg<br />
gjerne inn både til sin stesøster <strong>og</strong> søster! Dette viser et mønster der det yngste<br />
barnet har fått alvorlige skader i sin tilknytning til mor! Kvaliteten på<br />
tilknytningen blir ikke på noe sted vurdert av den <strong>sakkyndig</strong>e!<br />
Alle ban knytter seg til en voksen eller omsorgsperson, noe ganske annet er det med<br />
kvaliteten på denne tilknytningen! Den er ikke vurdert noe sted!<br />
På bakgrunn av et par ukers observasjon der barnet 2 ganger i uken er i barnehagen fra<br />
10.00 til 14.00 er mildt sagt svært tynt grunnlag å bygge noen seriøs vurdering på!<br />
Det kan synes som om den avd. leder føler seg presset til å gi en uttalelse <strong>og</strong> derfor<br />
vektelegger at hun ikke har mye erfaring med barnet! Det presset synes komme fra den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e som nærmest samler komparent uttalelser fra mor! Det kan komme til syne<br />
en holdning der mange komparenter skal danne grunnlaget for den <strong>sakkyndig</strong>es<br />
påstander, mens kompareneten stort sett bare videreforteller mors påstander til dem! Selv<br />
fagfolkene unnlater å beskrive særlig fag <strong>og</strong> blir opptatt med å gjengi mors<br />
udokumenterte påstander!<br />
Til slutt skriver den <strong>sakkyndig</strong>e at ”Oppsummert har styrer bare positive <strong>og</strong> ingen<br />
negative merknader slik hun har sett henne I barnehagesituasjonen”! Samtidig<br />
forteller barnehagestyrer selv at hun ikke har mange dagers observasjon å bygge på!<br />
Beskrivelsene til den <strong>sakkyndig</strong>e kan synes å skulle underbygge at alt er så bra med det<br />
yngste barnet!<br />
7.5 Brev fra mormor<br />
Mormor beskriver sin datter som snill, omsorgsfull, flink <strong>og</strong> pliktoppfyllende. Hun har<br />
aldri blitt betegnet som ”syk”, det begrepet er det far som har brakt inn I hennes liv. Hun<br />
beskriver videre nokså detaljert vanskene som var I ekteskapet med far, <strong>og</strong> hvordan det<br />
tårnet seg opp for mor I forbindelse med separasjonen. Hun konkluderer med at mor er en<br />
god omsorgsperson som til tross for motgangen har klart seg bra (bl.a. tatt mer<br />
utdannelse). Det at hun gikk med på at far skulle ha det eldste barnet ligger, I følge mor<br />
som en tung bør på henne. Hun er opptatt av at barna skal ha det godt, at søstrene skal<br />
vokse opp sammen <strong>og</strong> at hun vil ha et godt samarbeid med far. Hun understreker at mor
har en resursstrek familie <strong>og</strong> et stort, godt sosialt nettverk, hun er ikke I tvil om at det er<br />
til barnas beste å bo fast med mor.<br />
125<br />
Fra beskrivelsene fra mormor beskrives det ” Mormor beskriver sin datter som snill,<br />
omsorgsfull, flink <strong>og</strong> pliktoppfyllende. Hun har aldri blitt betegnet som ”syk”, det<br />
begrepet er det far som har brakt inn I hennes liv”! Dette påstår visstnok mormor i en<br />
setting der mor gikk til psykiater for å få hjelp til ”traumer fra tidlig barndom”!<br />
Det vitner om særdeles dårlig selvinnsikt! Det synes viktigere for mormor å gi andre<br />
skylden for sine egen feil med mor i mors oppvekst! Mens mors lege beskriver<br />
hvordan mor gikk på depresjonsmedisin allerede da partene traff hverandre, mener<br />
mormor at det var far som brakte begrepet ”syk” inn i saken!! Mens mor går til psykiater<br />
da partene møtes tidlig på 90-tallet for å få hjelp til ”vanskelige barndomsopplevelser”<br />
påstår mormor at det er far som har skyld i mors problemer ”... ”syk”, det begrepet er det<br />
far som har brakt inn I hennes liv”! Dette er ekstremt naivt!<br />
Videre får mormor her helt ukritisk komme med en rekke påstander som det ikke er<br />
mulig å konfrontere fordi den <strong>sakkyndig</strong>e nekter å gi far kopi av dette brev der det<br />
beskrives ” nokså detaljert vanskene som var i ekteskapet med far”! Den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
har ingen mulighet for å vite om dette var sant eller ikke. Faktisk beskriver mor selv<br />
samlivet som godt <strong>og</strong> noe hun savnet etter bruddet. Hun skriver hvordan hun savnet<br />
far <strong>og</strong> hans behandling av henne! Mormor sine påstander her kommer dermed igjen i<br />
et merkelig lys <strong>og</strong> har selvfølgelig ikke noen sannhetsverdi over hodet. Det eneste<br />
mormor her er opptatt av er å sverte far. Det fremkommer ikke en eneste bekymring<br />
rundt barna!<br />
Når så mormor påstår at mor er opptatt av at ”hun skal ha et godt samarbeid med<br />
Far”, viser all historikk at dette er ren løgn. Mor har godt hjulpet av mormor sabotert<br />
alt som kan være et samarbeid! Det finnes ikke antydning til evne <strong>og</strong> vilje til samarbeid!<br />
Faktisk er det all grunn til å anta at mormor står bak <strong>og</strong> styrer mor slik vi så det da<br />
partene var sammen <strong>og</strong> slik vi ser det i dag slik mormor kommer til mor nesten ukentlig<br />
for å stelle huset, lage mat <strong>og</strong> ta seg av barna!<br />
Det vises videre til at mormor skal ha konkludert med at ”Mor er en god omsorgsperson<br />
som til tross for motgangen har klart seg bra (bl.a. tatt mer utdannelse).”! Faktum er at<br />
det ikke går an å beskrive en slik ”konklusjon” uten at man <strong>og</strong>så får tilgang til premissene<br />
for en slik konklusjon! Dette blir helt verdiløst som faglig materiale, men blir allikevel<br />
beskrevet som det gjøres av den <strong>sakkyndig</strong>e. Dette er ikke holdbart! Det blir umulig å<br />
etterprøve en slik påstand. Faktum er at mor ikke har klart seg så bra. Hun har ikke<br />
tatt mer utdannelse! Hun har tvert imot hatt alvorlige problemer selv <strong>og</strong> rundt barna i<br />
alle disse årene! Hun har <strong>og</strong>så hatt alvorlige konflikter med trygdekontoret! Når den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e ikke på noe tidspunkt problematiserer dette men lar slike opplagte usanne<br />
påstander stå som ”fakta” må det gå galt! Dette har ikke noen med en faglig<br />
vitenskapelig rapport å gjøre, det er i realiteten en hekseprosess mot far.
126<br />
Det synes å fremkomme større bekymring for voksne sine følelser enn for barna. Det er<br />
jo karateristisk for mormor at det eneste hun er bekymret for er mor! Det sies ikke<br />
et eneste ord om barna i det hele tatt!<br />
8. VURDERINGSHJELP<br />
Generelt om bruk av personlighetstest, MMPI<br />
Bruk av personlighetstester I barnevernsaker <strong>og</strong> barnefordelingsaker er omstridt.<br />
Motforestillingene dreier seg I første rekke om at dette er tester utviklet for klinisk<br />
bruk I forhold til folk som ber om behandling for sine psykiske vansker <strong>og</strong> ikke I forhold<br />
til en normalpopulasjon. En annen motforestilling går ut på at foreldre som er I tvist vil<br />
være påvirket av situasjonen når de besvarer testen, <strong>og</strong> at man derfor må ta<br />
forbehold om dette ved tolking av resultatene. Da jeg til tross for dette valgte å benytte<br />
meg av personlighetstest er det ut i fra den meget sterke fokuseringen på mors psykiske<br />
helse eller depressive plager som forklarende faktorer for manglende omsorgsevne sett<br />
fra fars side. Testen ble valgt for om mulig å kunne gi en indikasjon om<br />
alvorlighetsgraden av mor sine erkjente problemer, da dette igjen vil kunne ha<br />
betydning for vurderingen av omsorgsevne. Når det gjelder far har det tilsvarende<br />
kommet frem negative påstander om hans personlighetsmessige fungering som en<br />
personlighetstest kan tenkes å bidra til å styrke eller svekke.<br />
MMPI er en personlighetspsykol<strong>og</strong>isk metode som baserer seg på egenvurdering eller<br />
selvbeskrivelse av typisk adferd. Den består av 566 nummererte utsagn der testpersonen<br />
skal ta stilling til om utsagnet stemmer eller ikke stemmer når det gjelder han selv. På<br />
dette grunnlaget får man frem en profil som gir indikasjoner om personlighet <strong>og</strong><br />
forsvarstil. Testen består av 4 skalaer på validitet <strong>og</strong> reliabilitet <strong>og</strong> 10 kliniske skalaer.<br />
Resultatet av MMPI, Mor: Mor fylte ut testen på den <strong>sakkyndig</strong>es kontor, <strong>og</strong> brukte<br />
normalt lang tid på utfyllingen (I underkant av 2 timer). Hun har et normalt antall<br />
ubesvarte ledd, hun har en passe ballanse mellom å innrømme <strong>og</strong> fortie egne svakheter <strong>og</strong><br />
hun viser passe ballanse mellom å innrømme <strong>og</strong> fortie uakseptable egenskaper. Hun har<br />
besvart testen på en konsistent måte, <strong>og</strong> forholdet mellom validitetskalaene tyder på at<br />
testen er valid. På de kliniske skalaene har hun forhøyet skåre (T>70) på skala 3,2 <strong>og</strong><br />
1. Dette er karakteristisk for kvinner som ofte klager på tretthet, manglende<br />
overskudd <strong>og</strong> depresjon. De er ofte ulykkelige I sine ekteskap, <strong>og</strong> man vil ofte finne<br />
en lang forhistorie med ekteskaps <strong>og</strong> familievansker. Dette er sammenfallende med<br />
beskrivelser gitt av tidligere behandlere <strong>og</strong> støtter mitt inntrykk av mor i mine møter med<br />
henne. Konklusjonen er derfor at MMPI ikke gir noe nytt, men understøtter det øvrige<br />
inntrykk av mor.<br />
Resultatet av MMPI, Far: Far fylte ut testen på den <strong>sakkyndig</strong>es kontor <strong>og</strong> brukte normalt<br />
lang tid på utfyllingen (2 timer). Han har et normalt antall ubesvarte ledd <strong>og</strong> viser en<br />
passe ballanse mellom å innrømme <strong>og</strong> fortie egne svakheter, likeså har han en passe<br />
ballanse mellom å fortie <strong>og</strong> innrømme sosialt uakseptable egenskaper. En av<br />
validitetskalaene viser en forhøyer skåre (T>70), det er den såkalte K-skalaen, som
127<br />
kan indikere at hans påståtte tilpasning <strong>og</strong> gode fungering kan reflektere en<br />
benektende fasade, der benekting, fortrengning <strong>og</strong> idyllisering er vanlige<br />
forsvarsmekanismer. Av de kliniske skalaene er det bare en som er forhøyet. Nemlig<br />
skala 5. Dette er den såkalte maskulinitet – feminitetskalaen som dreier seg om konflikter<br />
knyttet til maskulinitet <strong>og</strong> mannlig identitet. Det finnes lite forskningsmessig belegg for<br />
at en isolert heving av skala 5 kan tolkes I noen spesiell retning. Ut fra dette velger jeg i<br />
denne sammenheng ikke å legge særlig vekt på dette resultatet. Dermed blir den samlede<br />
konklusjonen på far´s MMPI-profil at den gir lite innformasjon ut over en tendens til<br />
opptatthet av fasade <strong>og</strong> benekting/idyllisering stemmer godt overens med det øvrige<br />
inntrykket.<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e skriver om MMPI testen at ”.... dette er tester utviklet for klinisk bruk I<br />
forhold til folk som ber om behandling for sine psykiske vansker <strong>og</strong> ikke I forhold til en<br />
normalpopulasjon”!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e vet med andre ord at testresultatet er for en psykisk syk populasjon <strong>og</strong><br />
faglitteraturen er meget klar på at tolkningen av samme skår gir et motsatt bilde<br />
avhengig av om psykisk sykdom er til stede eller ikke! Til tross for dette tolkes far<br />
som om han er psykisk syk, noe som gir en helt gal tolkning av skårbildet. Far var<br />
eller er ikke psykisk syk, i motsetning til mor! I vedl.302 til stevning er det i detalj<br />
redegjort for den <strong>sakkyndig</strong>es feilaktige tolkninger av skårbildet.<br />
Videre skriver hun at ”En annen motforestilling går ut på at foreldre som er I tvist vil<br />
være påvirket av situasjonen når de besvarer testen, <strong>og</strong> at man derfor må ta forbehold<br />
om dette ved tolking av resultatene”! Den <strong>sakkyndig</strong>e tar ingen forbehold når testen<br />
tolkes!<br />
Likeledes er den <strong>sakkyndig</strong>e kjent med at testsvaret i en setting som denne kan være<br />
påvirket av konsekvens! Ikke noe sted blir dette vurdert opp mot partenes besvarelser!<br />
At mors skår faktisk viser alvorlig psykopatol<strong>og</strong>i, blir ikke vurdert seriøst over hodet! At<br />
skåren underbygger mors narsissistiske trekk blir oversett! Muligens på grunn av<br />
manglende kunnskap!<br />
Her skal bare kort nevnes at konklusjonen om mors skårbildet ikke samsvarer med<br />
faglitteraturens beskrivelser for et forhøyet skårbilde på skalaene 3,2 <strong>og</strong> 1! En legger til<br />
grunn at når den <strong>sakkyndig</strong>e benevner skalaene i omvendt rekkefølge er det fordi skala 3<br />
var høyere enn 2 <strong>og</strong> 2 høyere enn 1 slik faglitteraturen legger opp til. Den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
legger til grunn at mor har denne skåren <strong>og</strong> at den er ”typisk for kvinner med problemer i<br />
ekteskap” på en slik måte at årsaken synes ligge i relasjon til partner. Faglitteratur<br />
støtter ikke en slik tolkning! Dette søkes underbygget ved at den <strong>sakkyndig</strong>e skriver<br />
”Dette er sammenfallende med beskrivelser gitt av tidligere behandlere <strong>og</strong> støtter mitt<br />
inntrykk av mor I mine møter med henne.”!<br />
I boken Klinisk bruk av MMPI-2 av Odd E. Havik (1993) står det på side.125:
128<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e skriver så i sin rapport s.31 at :<br />
”På de kliniske skalaene har hun forhøyet skåre (T>70) på skala 3,2 <strong>og</strong> 1. Dette er<br />
karakteristisk for kvinner som ofte klager på tretthet, manglende overskudd <strong>og</strong><br />
depresjon. De er ofte ulykkelige I sine ekteskap, <strong>og</strong> man vil ofte finne en lang<br />
forhistorie med ekteskaps <strong>og</strong> familievansker”!<br />
Det er liten tvil om at den <strong>sakkyndig</strong>e refererer til Havik her. Det er kan heller ikke være<br />
tvil om at forutsetningen for ”.. , <strong>og</strong> man vil ofte finne en lang forhistorie med<br />
ekteskaps <strong>og</strong> familievansker”, nemlig ”Hvis skala 5(Mf) <strong>og</strong>7eller skala 9(Ma) er lav (Tskåre<br />
70 på skalene<br />
3,2 <strong>og</strong> 1! Det er ikke gitt sik den <strong>sakkyndig</strong>e prøver å få det til å se ut at far er ensidg<br />
årsak til disse problemene. Havik <strong>og</strong> andre fagfolk skriver at årsak synes å ligge i<br />
traumatiske barndomsopplevelser, slik mor selv beskriver som årsak til psykiater<br />
tidlig på 90-tallet.<br />
I likhet med disse komparenter tillegges far ensidig ansvar! Men tidligere behandlere<br />
gjentar bare mors påstander, som mor fremsetter til behandler! De har ikke gjort noen<br />
vurdering av forholdet <strong>og</strong> konflikten! De har aldri snakket med far!<br />
Beskrivelser gitt av mors lege (tidligere behandler) legger ansvaret på far i likhet med det<br />
mor <strong>og</strong>så gjør! Det stemmer ikke med faglitteratur, for der beskrives årsak å ligge i<br />
traumatiske barndomsopplevelser slik mor selv beskriver som årsak til psykiater tidlig<br />
på 90-tallet. Den <strong>sakkyndig</strong>e derimot vinkler dette slik at årsak ligger hos det legen<br />
kaller den <strong>psykopati</strong>ske eks! Tolkningen er derfor ikke i tråd med faglitteraturens<br />
tolkning av dette skårbildet. Dessuten er en rekke faglitterære beskrivelser av et slikt<br />
tolkningsbilde utelatt.<br />
I vedlegg.1 til prosesskriv av 7.1.2007 fra far, dokumenteres det godt at mors skårbilde er<br />
helt i tråd med de trekk som beskrives for en Covert narsissistisk<br />
personlighetsforstyrrelse! En slik forståelse er ikke problematisert av den <strong>sakkyndig</strong>e i<br />
det hele tatt! Dermed stemmer ikke den <strong>sakkyndig</strong>es påstand om at ” Konklusjonen er<br />
derfor at MMPI ikke gir noe nytt, men understøtter det øvrige inntrykk av mor”! Faktum<br />
er at testen gir noe nytt <strong>og</strong> understøtter slett ikke den <strong>sakkyndig</strong>es ”øvrige<br />
inntrykk”! En faglitterær skåring av testen underbygger fars beskrivelse av mors<br />
narsissistiske adferd. Vedl.302 dokumenterer dette til fulle! I vedl.302 er det gitt en full<br />
gjenomgang av faglitteraturens beskrivelser!<br />
Om far beskriver den <strong>sakkyndig</strong>e følgende: ” En av validitetskalaene viser en forhøyer<br />
skåre (T>70), det er den såkalte K-skalaen, som kan indikere at hans påståtte tilpasning<br />
<strong>og</strong> gode fungering kan reflektere en benektende fasade, der benekting, fortrengning <strong>og</strong>
129<br />
idyllisering er vanlige forsvarsmekanismer. Av de kliniske skalaene er det bare en som er<br />
forhøyet. Nemlig skala 5. Dette er den såkalte maskulinitet – feminitetskalaen som dreier<br />
seg om konflikter knyttet til maskulinitet <strong>og</strong> mannlig identitet. Det finnes lite<br />
forskningsmessig belegg for at en isolert heving av skala 5 kan tolkes I noen spesiell<br />
retning. Ut fra dette velger jeg I denne sammenheng ikke å legge særlig vekt på dette<br />
resultatet. Dermed blir den samlede konklusjonen på Far´s MMPI-profil at den gir lite<br />
innformasjon ut over en tendens til opptatthet av fasade <strong>og</strong> benekting/idyllisering<br />
stemmer godt overens med det øvrige inntrykket”!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e påstår følgende om skårbildet slik hun tolker det ”... den gir lite<br />
innformasjon ut over en tendens til opptatthet av fasade <strong>og</strong> benekting/idyllisering<br />
stemmer godt overens med det øvrige inntrykket”! Det ”øvrige inntrykket” den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e har bygger utelukkende på mors udokumenterte påstander! Når den<br />
<strong>sakkyndig</strong>es ”inntrykk” påståes å være lik skårbildet avsløre den <strong>sakkyndig</strong>e alvorlig<br />
kunnskapsmangel om skåring av MMPI test. I faglitteraturen er den tolkning den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e gir av far i tråd med en psykisk syk populasjon! Problemet er at<br />
skåringstolkningen for en frisk person som far var <strong>og</strong> er, er stikk motsatt! Dermed<br />
stemmer ikke faglitteraturens tolkning av fars skår med den <strong>sakkyndig</strong>es ”øvrige<br />
inntrykk”! Når skårbildet faktisk bygger på objektive tolkninger, <strong>og</strong> det ”øvrige<br />
inntrykk” byger på mors udokumenterte <strong>subjektiv</strong>e påstander, skulle man i en<br />
vitenskapelig faglig vurdering korrigert for mors påstander. Det blir ikke gjort! I sin iver<br />
etter å sverte far blir tolkningene stikk motsatt av faglitteraturen! Dette er fusk <strong>og</strong><br />
faglig svindel!<br />
Mens en forhøyet skår på K-skalaen faktisk viser god fungering for en frisk person,<br />
viser den redusert fungering for en syk person. Far var ikke innlagt på psykiatrisk<br />
institusjon, han var frisk. Fars skåre viser med andre ord en meget god fungering stikk<br />
motsatt av hva den <strong>sakkyndig</strong>e påstår! Dette burde den <strong>sakkyndig</strong>e ha visst! Når den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e underslår dette kan det ha 2 årsaker. Enten har ikke den <strong>sakkyndig</strong>e kunnskap<br />
om dette, eller så unndrar den <strong>sakkyndig</strong>e resultatet i saken!<br />
Faglitteraturen beskriver denne skalaen slik:<br />
Utdrag fra Klinisk bruk av MMPI / MMPI-2, Odd E. Havik, 1993<br />
s.57-59: K-skalaen skulle være en korreksjonsfaktor for å redusere forekomsten av<br />
"normale" MMPI profiler, dvs. profiler hvor de kliniske skalene var lavere enn T-skåre<br />
70, blant personer med bekreftet psykiatrisk diagnose.<br />
Menn skårer høyere enn kvinner på K-skalaen<br />
s. 49: Ved lengre utdannelse <strong>og</strong> høy sosioøkonomisk status tiltar høyden på skala K.<br />
Utdannelse gir vanligvis økt skåre på skala 5.<br />
s.57-59: Innholdet i disse leddene i K-skalaen beskriver en tendens til å vurdere<br />
andre på en positiv måte.
Undersøkelser tyder på at K-skalaen ikke måler defensivitet i normalgrupper, men<br />
god tilpasning <strong>og</strong> mestring (Heilbrun, 1961).<br />
For skala 5 beskriver faglitteraturen dette slik:<br />
Skala 5 (Mf) Maskulinitet – Femininitet<br />
130<br />
The MMPI-2 An interpretive manual R<strong>og</strong>er L. Greene.<br />
s. 152 En rekke faktorer som økt utdannelse, yrkes- <strong>og</strong> fagmessige interesser forbindes<br />
med en høy skåre på skala 5.<br />
s.153: Når bare skala 5 er forhøyet på den kliniske skalaen anses pasienten for ikke<br />
å ha noen psykiatriske problemer eller forstyrrelser. Høytskårende normale menn<br />
beskrives vanligvis i positive termer som nyskjerrige, utforskende, sosialt tilpassede,<br />
fredfulle, tolerante <strong>og</strong> psykol<strong>og</strong>isk sammensatte. De har <strong>og</strong>så utstrakte filosofiske <strong>og</strong><br />
estetiske interesser.<br />
The MMPI a practical guide.<br />
s. 44-45: Skåre på skala 5 er knyttet til intelligens, utdannelse <strong>og</strong> sosioøkonomisk nivå,<br />
der flinkere, bedre utdannede <strong>og</strong> høyere sosial status gir høyere skåre på skalaen.<br />
Høy Skåre for menn.<br />
En høy skåre for menn indikerer mangel på typiske stereotype maskuline interesser. Høy<br />
skåre hos menn viser en tendens til estetiske <strong>og</strong> kunstneristiske interesser, <strong>og</strong> de<br />
deltar sannsynlig vis i husholdnings- <strong>og</strong> aktiviteter knyttet til stell <strong>og</strong> pass av barn i<br />
større grad en menn flest.<br />
Høyt skårende menn er intelligente, kapable personer som verdsetter streben etter<br />
kunnskap. De karakteriseres ved å være ambisiøse, konkurranserettede <strong>og</strong> utholdende. De<br />
er smarte, klart-tenkende, organiserte <strong>og</strong> l<strong>og</strong>iske <strong>og</strong> de viser god dømmekraft <strong>og</strong><br />
fornuft. De er veldig nysgjerrige <strong>og</strong> kan være kreative, fantasifulle <strong>og</strong> individuelle I sin<br />
håndtering av problemer.<br />
Evnen til sosial <strong>og</strong> følelsesmessig forståelse for andre er <strong>og</strong>så karakteristisk for<br />
høyere skårende menn. De er ganske toletante for andre mennesker <strong>og</strong> er i stand til å<br />
utrykke varme følelser for andre. De er fredselskende <strong>og</strong> gjør mange innrømmelser for å<br />
unngå konfrontasjoner.<br />
Det er enkelte tegn til at høy skåre hos menn indiker god selvkontroll. Opptre<br />
voldsomt er veldig sjelden hos høyt skårende menn.<br />
Det er derfor meget klart at fars skår i høyeste grad underbygger en god fungering <strong>og</strong><br />
omsorgsevne i strid med den <strong>sakkyndig</strong>es ” øvrige inntrykk”! I stedet for å korrigere sitt<br />
<strong>subjektiv</strong>e inntrykk blir det svindlet med tolkningen av det objektive skårbildet! Dette<br />
holdet overhodet ikke faglig <strong>og</strong> reduserer rapporten til et <strong>subjektiv</strong>t partsinnlegg!
131<br />
Paradokset er jo at fars skårbilde er helt i tråd med mors beskrivelser av far i en<br />
rekke brev i samlivet <strong>og</strong> underbyger hvorfor mor ville ha far tilbake etter<br />
separasjonen! Dokumentasjonen den <strong>sakkyndig</strong>e tok ut av saken!<br />
Det som til nå er beskrevet er de premisser den <strong>sakkyndig</strong>e skal gjøre sine vurderinger<br />
ut i fra. Dette er i korthet :<br />
1. En ensidig negativ fremstilling av far, begrunnet i mors udokumenterte påstander.<br />
2. Mors komparenter som gjentar mors udokumenterte påstander om far.<br />
3. Vi har en forfalsket tolkning av MMPI testen, mens den reelle tolkning underbygger<br />
fars gode fungering <strong>og</strong> mors dårlige fungering!<br />
4. Alle fars dokumenterte beskrivelser av mor er utelatt<br />
5. Ingen kildekritisk gjennomgang av de påstander som fremsettes om far. Den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e vet med andre ord ikke om de påstander som er fremsatt om far eller<br />
beskrivelser av far er valide (gyldige, sanne)!<br />
Dette skal danne grunnlag for de tolkninger som følger. Man trenger ikke høy<br />
faglig kompetanse for å forstå at dette ikke har noe med fag å gjøre, men handler<br />
om <strong>subjektiv</strong>e preferanser hos den <strong>sakkyndig</strong>e! Det som nå følger av ”tolkninger”<br />
er faglig svindel satt i system! Det er for mange elementer som strider mot faglig<br />
aksepterte metoder til at dette er tilfeldig!<br />
Som en kort konklusjon kan vi si at den <strong>sakkyndig</strong>es tolkning av MMPI resultatet<br />
viser at hun har alvorlige faglige mangler for å gjøre en slik vurdering!<br />
8.1 Foreldrenes omsorgsevne på kort <strong>og</strong> lang sikt<br />
I byrettens dom av 22.11.00 konkluderes det med at begge foreldrene er egnet til å ha den<br />
daglige omsorgen for ett eller begge barna. Mor kommer totalt noe bedre ut enn far <strong>og</strong><br />
tilkjennes omsorgen for begge, men begjæringen om midlertidig avgjørelse vedrørende<br />
Det eldste barnet ble ikke tatt til følge noe som indikerer at byretten festet lit til at det<br />
eldste barnet hadde det godt nok hos far i påvente av ankebehandlingen. Gulating<br />
lagmannsrett avviste <strong>og</strong>så mors kjæremål på dette punktet, noe som igjen førte til at<br />
partene inngikk forlik. I det følgende vil hver av foreldrenes omsorgsevne bli vurdert<br />
separat.
132<br />
8.1.1 Mors omsorgsevne på kort <strong>og</strong> lang sikt<br />
I sin beskrivelse av det eldste barnet er mor nyansert <strong>og</strong> reflektert. Hun gir utrykk for<br />
bekymring for det eldste barnet sine symptomer med tilbaketrekning, magesmerter <strong>og</strong><br />
stort skolefravær det siste halve året. Hun utrykker at hun har vært preget av konstant<br />
dårlig samvittighet i snart 3 år fordi hun ikke var sterk nok til å sørge for å få med seg<br />
det eldste barnet ved samlivsbruddet. Mor synes å ha hatt et ideal om at<br />
forelderkonflikten ikke skulle gå ut over barna i unødig grad, <strong>og</strong> dette var grunnen til at<br />
hun inngikk forlik med far etter å ha vunnet i byretten, ”jeg orger ikke tanken på ett år til<br />
med krig <strong>og</strong> ufred” (tiden det ville ta før ankesaken kom opp). Den <strong>sakkyndig</strong>e vurderer<br />
denne disposisjonen fra mors side som et utslag av naivitet <strong>og</strong> ønsketenkning etter at det<br />
hun til da hadde erfart av samarbeidsproblemer, <strong>og</strong> kan si noe om hennes problemer<br />
knyttet til å motstå press fra far sin side. På den andre siden har den <strong>sakkyndig</strong>e erfart<br />
med hvilken tyngde <strong>og</strong> intensitet far argumenterer ensidig <strong>og</strong> unyansert for sine<br />
synspunkter, <strong>og</strong> hans negative beskrivelse av mor som omsorgperson. På dette grunnlaget<br />
blir nors handlemåte mer forståelig.<br />
Også i sin beskrivelse <strong>og</strong> omgang med det yngste barnet viser mor evne til å ta barnets<br />
perspektiv. Både de materielle <strong>og</strong> følelsesmessige behovene blir ivaretatt på en god måte.<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e har ingenting <strong>og</strong> bemerke når det gjelder mors omsorg for det yngste<br />
barnet.<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e har tatt fars uttalelser om mors psykiske helse på alvor <strong>og</strong> derfor vært<br />
nøye med å innhente komparentopplysninger på dette punktet. Mor har en moderat<br />
depressiv lidelse som hun lever godt med så lenge hun bruker medisiner <strong>og</strong> lever under<br />
trygge rammer, som hun gjør nå. Verken hennes primærlege I 9 år (siden 1993) eller<br />
hennes psykiater i 1/2 år, kort tid etter samlivsbruddet, da mor virkelig hadde det<br />
vanskelig, er i tvil om mors gode omsorgsevne for sine barn. Den <strong>sakkyndig</strong>e har ikke<br />
funnet noe i løpet av sitt arbeid med saken som sår tvil om dette. Mor viser evne til<br />
empati <strong>og</strong> innlevelse i barnas situasjon <strong>og</strong> er var i forhold til deres behov, både når det<br />
gjelder de fysiske <strong>og</strong> materielle behovene <strong>og</strong> de følelsesmessige. Hun har gjennom sitt<br />
forlik med far vist at hun gav avkall på å stå på sitt fordi hun trodde ”fred <strong>og</strong> ro” ville<br />
være best for barna. Selv om den <strong>sakkyndig</strong>e oppfatter dette son en naiv handling var den<br />
likevel gjort i beste mening; den representerer et forsøk på å sette barnas behov foran sine<br />
egne. At mor <strong>og</strong>så var sliten <strong>og</strong> ikke orket å stå i konflikten lenger står ikke, slik den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e ser det, i motsetning til tanken om å ivareta barnas behov.<br />
Mor gir I dag selv utrykk for at hun har vært naiv som har inngått forlik med far, men at<br />
hun nå har innsett at hun må gjennomføre saken for å få omsorgen for det eldste barnet,<br />
hele tiden med fokus på det eldste barnet sitt behov, fordi hun er bekymret for henne,<br />
ikke primært for å ramme far. Mor <strong>og</strong> hennes samboer har søkt råd ved<br />
familierådgivningskontoret om hvordan de skal takle den vanskelige situasjonen for det<br />
eldste barnet. Også tidligere har mor vist at hun har vært i stand til å søke råd <strong>og</strong><br />
behandling når hun har hatt problemer av noe slag. Dette vitner om en grad av<br />
selverkjennelse som tyder på psykisk modenhet; I stedet for å skyve ansvaret ensidig over<br />
på andre I nåtid <strong>og</strong> fortid har hun søkt hjelp <strong>og</strong> forsøkt å finne ut hva hun kan gjøre for å<br />
lette situasjonen.
133<br />
Det har blitt hevdet fra far sin side at mor er ustabil, <strong>og</strong> at hun bare fungerer som<br />
omsorgsperson så lenge hun har et støtteapparat rundt seg. Slik jeg ser det har historien<br />
vist noe annet. Mor har fungert som omsorgsperson selv om hun har hatt det vanskelig,<br />
spesielt i den første tiden etter bruddet med far. Dette synet understøttes både av mors<br />
lege <strong>og</strong> mors Psykiater. At mor I denne tiden, <strong>og</strong> <strong>og</strong>så ved senere anledninger, har gjort<br />
bruk av sitt gode sosiale nettverk <strong>og</strong> familie til hjelp <strong>og</strong> avlasting med barna må heller<br />
sees på som en styrke enn svakhet. Mors raseriutbrudd <strong>og</strong> utagerende adferd ved noen<br />
anledninger I forbindelse med bruddet synes å ha vært situasjonsbetinget <strong>og</strong> utslag av den<br />
meget vanskelige relasjonen partene mellom heller enn et vedvarende personlighetstrekk<br />
hos mor, noe som <strong>og</strong>så mors faste lege <strong>og</strong> psykiater fastholder. Mor har et stort <strong>og</strong> godt<br />
nettverk av venner <strong>og</strong> familie, både egen <strong>og</strong> samboers. Forholdet til samboer virker<br />
seriøst <strong>og</strong> stabilt. Partene planlegger å gifte seg til neste år <strong>og</strong> ønsker å få barn sammen.<br />
Dersom forholdet mot formodning skulle ta slutt er det den <strong>sakkyndig</strong>es oppfatning at<br />
mor vil ha gode muligheter for fortsatt å ivareta barnas behov til tross for den krisen et<br />
nytt samlivsbrudd vil representere for henne, ikke minst fordi hun har vist evne til<br />
problemløsning I en samlivskrise før, at hun har mange som støtter henne <strong>og</strong> at hun <strong>og</strong>så<br />
har vist evne til å søke profesjonell hjelp om nødvendig.<br />
Far mener at mor ringer for mye til det eldste barnet, <strong>og</strong> at dette gjør det eldste barnet<br />
urolig. Den <strong>sakkyndig</strong>e kan se at det lett kan oppfattes slik, <strong>og</strong> kan være enig med far i at<br />
dette kan virke uheldig. Likevel har jeg gjennom mitt arbeide med saken dannet meg en<br />
oppfatning om at dette i større grad forteller noe om mors reelle bekymring for det eldste<br />
barnet enn at det er et utrykk for mors kontrollbehov. Heller enn å fremstå som<br />
kontrollerende virker mor som en beskjeden <strong>og</strong> forsiktig person.<br />
Som en konklusjon på del 1 av mandatet mener den <strong>sakkyndig</strong>e at mor sin omsorgsevne<br />
på kort <strong>og</strong> lang sikt er god.<br />
Når man med kunnskap om mors adferd over en rekke år leser den <strong>sakkyndig</strong>es vurdering<br />
av mors personlighet <strong>og</strong> omsorgsevne kan man virkelig forstå at det er mulig for en<br />
narsissist/psykopat <strong>og</strong> manipulere sine omgivelser! Det er en forvrengt, ensidig klinisk<br />
tankegang den <strong>sakkyndig</strong>e representerer! For å få til en slik vurdering av en person der<br />
det foreligger så omfattende materiale på det mtsatte av det den <strong>sakkyndig</strong>e kommer frem<br />
til, krever at man fjerner eller ser bort i fra dette materialet! En slik vurdering som her er<br />
gitt kan bare gies når man har en forutinntatt hypotese som skal begrunnes. Det blir<br />
som å plukke en potet på jordet, fjerne skallet <strong>og</strong> så påstå at poteter ikke har skall! Det er<br />
en bevist fjerning <strong>og</strong> undertrykking av omfattende beskrivelser som skal til for å kunne<br />
gi en slik beskrivelse som det den <strong>sakkyndig</strong>e her gir! La oss se på en del av de falske <strong>og</strong><br />
direkte usanne ”vurderingene” den <strong>sakkyndig</strong>e kommer med:<br />
I sin tolkning av mor skriver den <strong>sakkyndig</strong>e : ”I sin beskrivelse av det eldste barnet er<br />
mor nyansert <strong>og</strong> reflektert.”! Her skal det dokumenteres hvorfor dette er faglig svindel:<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>es vurdering betyr at mor ser ulike nyanser i barnets adferd, at barnet kan<br />
være glad <strong>og</strong> lei seg, at hun kan variere i humør <strong>og</strong> adferd <strong>og</strong> at barnet er et selvstendig
134<br />
individ med egne meninger <strong>og</strong> følelser. At mor evner å reflektere over barnets adferd<br />
tilkjennegir at mor evner å se <strong>og</strong> forstå den adferd barnet fremviser i relasjon til den<br />
setting det skjer! Ikke noen slik adferd er beskrevet fra observasjoner av mor, over!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e begrunner slike påståtte trekk ved mor på følgende måte : ”Hun gir<br />
utrykk for bekymring for det eldste barnet sine symptomer med tilbaketrekning,<br />
magesmerter <strong>og</strong> stort skolefravær det siste halve året”! Å fremsette en overdreven<br />
bekymring, som ingen andre ser, er ikke det samme som å være reflektert med evn til å<br />
se nyanser! Tvert imot beskriver det mer mors angst <strong>og</strong> depressive trekk enn nyanser <strong>og</strong><br />
refleksjonsevne! MMPI testen til mor bestrider en slik evne! Ikke i noen faglitteratur på<br />
depresjon <strong>og</strong> angst problematikk finner vi at nyansering <strong>og</strong> refleksjonsevne er trekk<br />
ved moderate depressive personer! Vurderinger er helt løsrevet fra observasjoner <strong>og</strong><br />
fakta i saken!<br />
Som det over er vist synes den påståtte bekymring mer å reflektere mors projeksjon av<br />
sin egen bekymring, adferd <strong>og</strong> depressive angst. Ingen andre observerte de påståtte<br />
”symptomer” ved det eldste barnet med unntak i noen måneder vinteren 2001-2002.<br />
Skolen fant mors stadige bekymringer underlig <strong>og</strong> hadde ikke sett dette hos barnet.<br />
Faktisk er skolens beskrivelser av barnet positive utover våren 2002! Årsaken til at mor<br />
gikk til sak påståes være barnas problemer, men da mor går til sak beskriver både<br />
skolen <strong>og</strong> mor at barnets situasjon er bra! De problemer barnet hadde en kort periode<br />
vinter 2001/2002 ble bedret etter at far grep inn! Den <strong>sakkyndig</strong>e vurderer ikke noe<br />
sted mors angst-projeksjon av egne trekk over på barna <strong>og</strong> far! Bekymringen rundt<br />
et fravær mor selv er skyld i at ble høyt, fremstår som særdeles hyklerisk! Først tar hun<br />
barnet ut av skolen uten å gi verken beskjed til far eller sende melding, vel vitende om at<br />
det blir konflikt, <strong>og</strong> deretter ”bekymrer” mor seg for et stort fravær! Det kan ikke ble mer<br />
hyklerisk enn det! Eller...?<br />
Dette er en bevist konfliktdrivende adferd, der mor skaper problemer som hun så klandrer<br />
far for! Dette kan se ut som hykleri! Dette er den typiske passive aggresjon som er<br />
beskrevet rundt mors hypokondre adferd i årevis! Problemet er bare at den som hykler,<br />
vet hva som egentlig er sant, det synes det ikke forelige noen beskrivelser av at mor vet!<br />
Det er det alvorlige her. Mor synes virkelig tro at barna har problemer <strong>og</strong> at det hun gjør<br />
skulle hjelpe barna! Hun synes ikke forstå at hun konstruerer problemer for barna! Når<br />
man viser en slik hyklerisk adferd, uten å forstå at man hykler, da er vi inne i en meget<br />
alvorlig psykopatol<strong>og</strong>i!<br />
Professor Tollak, B. Sirnes skriver i boken ”Å sette de undertrykte fri – Hvordan redusere<br />
psykopatens makt!” (1976:45) at:
135<br />
Mor fortsetter hun å fremsette de samme uriktige bekymringer selv etter at barnets<br />
problem vinter 2001/2002 er bedret!! At de var bedret beskriver både skole <strong>og</strong> mor selv<br />
(i prosesskriv)! Mor fortsetter å påstå at hun er bekymret, i en setting der hun vet<br />
(selv beskriver) bekymringen er uberettiget, <strong>og</strong> hun vet at andre vet, at<br />
bekymringen ikke stemmer, slik både far <strong>og</strong> skolen beskrev det. (Bare dager senere,<br />
når hun stikker av med barna på sommerferie er alle bekymringer borte!)!<br />
Ordet hykle kommer fra det greske ordet hypokrites, som betyr ”skuespiller”.<br />
Derav det engelske ord ”hypocrites”. En som later som. Når man så kritiserer<br />
andre, vel vitende om at kritikken ikke stemmer, så ”spiller” man. Å hykle består i<br />
å benekte en tro eller adferd mens man samtidig har den samme tro eller adferd!<br />
Eks: Om en etnisk norsk man kritiserer at etnisk norske menn gifter seg med<br />
kvinner fra Thailand, samtidig som han selv er gift med en kvinne fra thailand, så<br />
hykler han! For han vet han selv er gift med en Thailandsk kvinne!<br />
Alvorligere blir det når man påstår å være bekymret, <strong>og</strong> ikke spiller, men faktisk<br />
tror bekymringen er berettiget, når den ikke er det.<br />
Virkelig psykopatol<strong>og</strong>i blir det, når man bekymrer seg for andre, mens det man<br />
egentlig er bekymret for er seg selv! Det er projeksjon av egen bekymring over på<br />
andre! Da er man langt inne i hypokonderens virkelighet!<br />
Interessant blir det slik det beskrives i Wikipedia på:<br />
http://en.wikipedia.org/wiki/Hypocrisy<br />
” In psychol<strong>og</strong>y, hypocritical behavior is closely related to the fundamental attribution<br />
error: individuals are more likely to explain their own actions by their environment, yet<br />
they attribute the actions of others to 'innate characteristics', thus leading towards<br />
judging others while justifying ones' own actions.<br />
Also, some people genuinely fail to rec<strong>og</strong>nize that they have character faults which<br />
they condemn in others. This is called Psychol<strong>og</strong>ical projection. This is Self-deception<br />
rather than deliberate deception of other people. In other words, "Psychol<strong>og</strong>ical<br />
hypocrisy" is usually interpreted by psychol<strong>og</strong>ical theorists to be an unconscious defense<br />
mechanism rather than a conscious act of deception, as in the more classic connotation<br />
of hypocrisy. People understand vices [negative trekk] which they are struggling to<br />
overcome or have overcome in the past. Efforts to get other people to overcome such<br />
vices may be sincere. There may be an element of hypocrisy as well if the actors do not<br />
readily admit to themselves or to others how far they are or have been subject to these<br />
vices.”<br />
Interessant i en slik setting blir det da å se om mor har hypokondre trekk! Fremviser mor<br />
en adferd der det foreligger bekymringer om egne problemer? Blir slike bekymringer<br />
projisert over på andre, f.eks. barna??
La oss først se hva en hypokonder er: http://no.wikipedia.org/wiki/Hypokonder<br />
136<br />
“Hypokondri er en sykdom der folk føler at de har en sykdom som de i realiteten ikke<br />
har. Statens helsetilsyn sier blant annet følgende om sykdommen: «Det vesentlige<br />
kjennetegnet er vedvarende opptatthet av muligheten for å ha en eller flere alvorlige <strong>og</strong><br />
fremadskridende somatiske lidelser».<br />
Redselen varer i minst et halvt år, <strong>og</strong> medisinske undersøkelser virker ikke beroligende.<br />
Man kan selv ha en anelse om at angsten er overdreven, men klarer likevel ikke å<br />
kontrollere den. Angsten fører ofte til store problemer, både hjemme <strong>og</strong> på<br />
arbeidsplassen.<br />
Symptomer<br />
Symptomene er de samme som ved annen angst. Hjertet dundrer, adrenalinet pumper,<br />
magen kniper seg, det prikker i huden <strong>og</strong> brystet strammer seg til. Disse<br />
angstsymptomene oppfattes gjerne som tegn på alvorlig fysisk sykdom.”<br />
I brev til far skriver mor 8.1.1998, vedl.132 til stevning: ”Det er ikke noen hensikt for<br />
meg å være negativ med vilje. Det er angsten som styrer meg!” Etter å ha beklaget sin<br />
negativitet avslutter mor brevet med ”Jeg er glad i deg!” Dette dokument ville ikke den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e se, men lå i de dokumentene den <strong>sakkyndig</strong>e beskriver far hadde i sin perm i<br />
sitt første møte med far!<br />
På mors MMPI skår har mor en forhøyet verdi blant annet på skala 1. Hypokondriasis –<br />
hypokondre trekk!<br />
Faglitteraturen beskriver hypokondere slik:<br />
Graham, J.R. (2006) MMPI-2 Assesing Personality and Psychopathol<strong>og</strong>y, s. 67-68<br />
- De er gjerne egoistiske, egosentrerte <strong>og</strong> narsissistiske.<br />
- Deres livsyn er pesimistisk, taperpreget <strong>og</strong> kynisk.<br />
Havik, E. Odd (1993) klinisk bruk av MMPI-2, s.70-73<br />
- Personer med høy skåre på skala 1 (Hs) (T-skår >70) er beskrevet som<br />
misfornøyde, selvopptattte, selvsentrerte <strong>og</strong> krevende.<br />
- har liten innsikt i eget følelsesliv.<br />
- Ved alvorlige somatiske lidelser vil man derimot kunne finne en økning i<br />
skala 2 (D). (Mor har en forhøyet skår på skala 2. Depresjonskalaen!)<br />
Hataway, S.R. & al. (1989) MMPI-2, Manual for administrering <strong>og</strong> tolking, s.107<br />
- Ekstrem selvsentrering <strong>og</strong> egoisme<br />
- Bitter, kynisk, krevende<br />
Havik, E. Odd (2003) MMPI-2 Kartlegging av psykopatol<strong>og</strong>i <strong>og</strong> personlighet<br />
- manglende sosiale ferdigheter, autoritetsavhengighet eller passiv-aggressive<br />
trekk.<br />
- De somatiske plagene kan brukes til å kontrollere andre <strong>og</strong> være en del av
det passiv aggressive mønster.<br />
Greene, R.L. (2000) The MMPI-2, An interpretive manual, s.130-133<br />
- manipulate or controll significant others in the environment<br />
- pessimistic, sour on life, and evidencing lang-standing personal inadequacy and<br />
ineffectualness.<br />
- They are cynical, whiny, demanding of attention and generally negative and<br />
pessimistic<br />
137<br />
Fra den <strong>sakkyndig</strong>es rapport i 2003 av mor, beskriver den <strong>sakkyndig</strong>e at : ”Angsten<br />
oppleves fysisk som sårhet i brystet.” Helt i tråd med en hypokondrisk skår mor har på<br />
MMPI testen i 2002! Dette er <strong>og</strong>så helt i tråd med det statens helsetilsyn beskriver over<br />
som symptom med ”...brystet strammer seg til”!<br />
Dette betyr I realiteten at de “bekymringer “ mor kommer med om barna, er projeksjoner<br />
av hennes egen angst over på barna!<br />
Når den <strong>sakkyndig</strong>e så bruker denne ”bekymringsadferden” som ”bevis” på at mor er<br />
”nyansert <strong>og</strong> reflektert” <strong>og</strong> liksom skulle evne se ”reelle” problemer ved barna går det<br />
faglig fullstendig galt! Tvert imot er en slik stadig <strong>og</strong> kunstig bekymring for barna svært<br />
skadelig for barna. Det minste barnets tydelige angstproblematikk i dag har opplagt en<br />
årsak i mors hypokondre trekk! At det eldste barnet i dag er henvist til BUP synes <strong>og</strong>så<br />
ha sin årsak i den samme problematikk! Den <strong>sakkyndig</strong>e tar ikke dette på alvor i det hele<br />
tatt! Hun fremviser ingen kunnskap om dette! Det er ikke barnas beste, men mors beste<br />
det fokuseres på, hvordan redusere mors angst <strong>og</strong> narsissistiske problematikk??<br />
Det den <strong>sakkyndig</strong>e virkelig burde bekymre seg over var at barna fremviste mange av de<br />
samme symptomer, <strong>og</strong> særlig det yngste barnet!<br />
I en slik faktisk virkelighet <strong>og</strong> med slike problemer er det den <strong>sakkyndig</strong>e skriver at :<br />
”I sin beskrivelse av det eldste barnet er mor nyansert <strong>og</strong> reflektert”!<br />
Dette beviser at den <strong>sakkyndig</strong>es ”vurderinger” ikke har støtte veken i faglitteratur,<br />
påståtte observasjoner av mor, påstander fra mor, påstander fra mors lege <strong>og</strong><br />
psykiater eller noen andre for den saks skyld! Det den <strong>sakkyndig</strong>e ”konkluderer”<br />
med er den <strong>sakkyndig</strong>es forutinntatte hypotese om at mor skal ha omsorgen for<br />
barna! Dette er ikke noe annet enn faglig svindel! Den <strong>sakkyndig</strong>e dokumenterer at<br />
hun ikke har kunnskap om det hun tar seg betalt for å gjøre for domstolene! I<br />
realitetene forleder den <strong>sakkyndig</strong>e domstolene til et for barna tragisk utfall!<br />
Når mor samtidig fremstiller en overdreven bekymring, mens det samtidig ikke finnes<br />
en eneste beskrivelse av at hun gjorde noe for å avhjelpe barnet i dets påståtte problemer,<br />
blir det ikke bare hyklerisk, det blir kynisk. Helt i tråd med Munchausen by Proxy<br />
påfører mor barnet problemer <strong>og</strong> fremstiller seg deretter som bekymret for barnet <strong>og</strong> på
138<br />
en overdreven måte ringer skolen annen hver dag <strong>og</strong> er ”bekymret”. Likeledes er det helt<br />
i tråd med en kynisk adferd slik mors MMPI skår nettopp beskriver mor som! Det kan se<br />
ut som om mor er reelt bekymret for barnet, men mor i realiteten mest opptatt av<br />
omgivelsenes oppfatning av seg selv som en ”god mor”. Det totale fravær av beskrivelser<br />
der mor faktisk gjør noe for å bedre barnets påståtte problemer er påfallende! Om mor<br />
hadde vært nyansert hadde hun sett sitt eget manglende bidrag til barnets påståtte<br />
problemer, om mor hadde vært reflektert hadde hun forstått barnets problemer med de<br />
stadige samværskifter mor selv krevde på det tidspunktet! Mor ser ikke noe av dette i sin<br />
iver etter å sverte far!<br />
Barnet viste tilbaketrekning på skolen grunnet mors omfattende samværbyttinger. Hva<br />
gjorde mor for å bedre denne tilbaketrekningen? Ingenting. Da blir det rimelig hyklerisk<br />
å klandre andre for dette! Det var far som grep inn <strong>og</strong> stanset samvær byttingene, <strong>og</strong> bare<br />
uker senere beskrev skolen at barnets fungerte bra igjen, noe <strong>og</strong>så mor bekrefter i sine<br />
prosesskriv. Det enste mor gjorde var å klandre far for å stanse sine omfattende samvær<br />
byttinger! Også det helt i tråd med mors MMPI test <strong>og</strong> dens beskrivelser av trekk ved<br />
mor!<br />
Det er tydelig at den <strong>sakkyndig</strong>e lar seg lure av mors påståtte bekymring. Men mor viser<br />
ingen reell bekymring for barnet, hun er bekymret for hvordan omverdenen ser på mor<br />
når barnet bor med far! Det fremstår som en nederlags følelse for mor! Det store<br />
spriket mellom den enorme ”bekymring” <strong>og</strong> det totale fravær å hjelpe barnet,<br />
avslører bekymringens reelle innhold. Mor er bekymret for sitt eget selvbilde når far<br />
har omsorgen, hun tror, andre tror, hun er en dårlig mor! Ikke noe av dette vurderes av<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e. Far beskrev for den <strong>sakkyndig</strong>e mors kroniske bekymringer i samlivet<br />
<strong>og</strong> etter, mors egne brev i samlivet beskriver hvordan hun selv opplever at angsten styrer<br />
henne! Alt dette tok den <strong>sakkyndig</strong>e ut av saken. Slikt blir det ikke barnas beste ut av!!<br />
På samme måte fremstår den <strong>sakkyndig</strong>es beskrivelse av ”Hun utrykker at hun har vært<br />
preget av konstant dårlig samvittighet I snart 3 år fordi hun ikke var sterk nok til å<br />
sørge for å få med seg Det eldste barnet ved samlivsbruddet.” dette er helt i tråd med<br />
den hypokondre adferd som beskrives over! ”Konstant dårlig samvittighet” har ingenting<br />
med barnas problemer å gjøre, men desto mer med mors problemer å gjøre! Mors<br />
bekymringer <strong>og</strong> dårlige samvittighet har ingenting med reelle problemer for barna å<br />
gjøre. Dette evner den <strong>sakkyndig</strong>e verken se eller forstå!<br />
Her ligger svaret opp i dagen for mors påståtte store bekymring. Mor hadde dårlig<br />
samvittighet, <strong>og</strong> det handler om skam for ikke å fremvise det falske selvbildet som er så<br />
typisk for mor. Dette er selvfølgelig knyttet opp mot mors hypokondre adferd!<br />
Skammen følger av krenkelsen det er å få spørsmål om hvorfor det eldste barnet ikke bor<br />
med mor!<br />
På mange måter er det beskrivelser fra flere ulike psykol<strong>og</strong>iske perspektiver man<br />
her ser komme til syne gjennom bruk av ulike begrep. Mens begrepet hypokonder<br />
bygger p en biol<strong>og</strong>isk perspektiv bygger begreper som skam <strong>og</strong> skyld på mer
psykodynamiske perspektiver. I sum snakker man om mange av de samme emner,<br />
men med hjelp av andre begreper!<br />
139<br />
Paradokset <strong>og</strong> det avslørende er at mor i samlivet beskriver far som en meget god far,<br />
noe MMPi skåren for far bekrefter, <strong>og</strong> går langt i å få far tilbake etter separasjonen, noe<br />
som skulle tilsi at det ikke burde være noen grunn til å ha ”dårlig samvittighet” for at<br />
barnet bodde med far! Tvert imot hadde barnet det godt hos far. Det viser barnets<br />
reaksjon etter at det ble flyttet! Det mor bekymrer seg over er hva venninner <strong>og</strong><br />
”nettverk” synes om mor fordi barnet bor med far! Samvittigheten er med andre ord ikke<br />
knytte til problemer hos barnet, men hos mor! Det er ikke samvittigheten mor sliter med,<br />
det er det falske selvbildet, sin misunnelse <strong>og</strong> sitt hat! Egentlig sliter mor meg ikke å få<br />
bekreftet sitt eget grandiose selvbilde, det falske selvets utrykk! Det er noe ganske annet!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e synes ikke se dette i det hele tatt!<br />
Videre ligger det en beskrivelse fra mor om at det skulle være en selvfølge at barnet ble<br />
med mor etter separasjonen! Hva bygger en slik selvfølge på? Det er her mors grandiose<br />
selvbilde kommer inn. Vi ser det tydelig beskrevet i hennes egne prosesskriv, der hun<br />
selv beskriver seg som en bedre omsorgsperson enn de fleste! Det skjer i en situasjon der<br />
hun overhodet ikke evner fungere i sosiale settinger som arbeid, skole ol. Hennes skår på<br />
MMPi testen underbyger den samme kyniske, manipulative, hysteriske, narsissistiske<br />
personlighet! Den <strong>sakkyndig</strong>e ser ikke det som er fundamentalt galt i hele settingen <strong>og</strong><br />
som MMPI testen så tydelig beskriver, nemlig mors rigide narsissistiske<br />
personlighetsfungering. Når mor fremviser en bekymring om at hun ikke fikk med seg<br />
barna, handler det igjen om mors hypokondre trekk mer enn noe faktiske problemer for<br />
barna! Alle disse ”vurderinger” fra den <strong>sakkyndig</strong>e henger sammen med mors ege<br />
problematikk!<br />
Vi ser videre hvordan den <strong>sakkyndig</strong>e ensidig legger mors udokumenterte påstander til<br />
grunn når hun skriver ”Mor synes å ha hatt et ideal om at forelderkonflikten ikke skulle<br />
gå ut over barna i unødig grad, <strong>og</strong> dette var grunnen til at hun inngikk forlik med far<br />
etter å ha vunnet i byretten, ”jeg orker ikke tanken på ett år til med krig <strong>og</strong> ufred”<br />
(tiden det ville ta før ankesaken kom opp).”! Mors ”ideal” om at konflikten ikke skulle<br />
gå ut over barna kommer i et merkelig lys når vi ser at barnas problemer faktisk kommer<br />
som en direkte følge av at mor skaper konfrontasjoner, rettssaker <strong>og</strong> problemer for<br />
barna. Mor påstår hun ikke ”orket krig <strong>og</strong> ufred”, men er selv den som starter begge de<br />
første rettssaker, <strong>og</strong> som nekter å komme til fars utallige møter for å løse konflikten!<br />
Igjen kan dette relateres direkte til mors hypokondre, narsissistiske adferd! Det legges<br />
frem en forståelse der ”mor trodde” det skulle blir fred i saken, mens det er mor selv som<br />
starter rettssaker! En slik tolkning av mor fremstår som særdeles naiv <strong>og</strong> fjern fra en<br />
faglig virkelighet! Igjen svikter den <strong>sakkyndig</strong>e fullstendig i sin ”vurdering”!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e skriver selv at ” Den <strong>sakkyndig</strong>e vurderer denne disposisjonen fra mors<br />
side som et utslag av naivitet <strong>og</strong> ønsketenkning etter at det hun til da hadde erfart av<br />
samarbeidsproblemer, <strong>og</strong> kan si noe om hennes problemer knyttet til å motstå press fra<br />
far sin side.”! Helt uten kunnskap om den underliggende psykopatol<strong>og</strong>i mor fremviser <strong>og</strong><br />
som MMPI testen bekrefter, tolker den <strong>sakkyndig</strong>e mors adferd som en ufaglært
140<br />
”mannen i gata” ville gjort det! Det var ikke mors ” ideal om at forelderkonflikten ikke<br />
skulle gå ut over barna i unødig grad” som lå bak mors neste rettssak! Tvert imot var<br />
det mors egen svake helse som lå bak! Det dokumenterer mor selv når hun bare dager<br />
senere reiser 4 uker på et psykiatrisk hvilehjem fordi hun var så sliten! Igjen er det mors<br />
egosentrisk adferd som kommer til syne, helt i tråd med mors MMPI skåre!<br />
Mors eget bidrag er usynlig for mor (<strong>og</strong> den <strong>sakkyndig</strong>e) noe som i seg selv viser at mor<br />
verken er nyansert eller reflektert! Det mangler totalt empati både for barna <strong>og</strong> far! Mors<br />
fokus er på sine egne hypokondre plager. Det er ok å kritisere far, men en kritikk må<br />
bygge på dokumenterte fakta <strong>og</strong> ikke løse påstander, øvrig dokumentasjon i saken<br />
fullstendig knuser! Når mor så legger et slikt ”ideal” til grunn for at hun inngikk<br />
kompromiss ser den <strong>sakkyndig</strong>e fullstendig bort i fra andre årsaker som er langt mer<br />
sannsynlige. Mens far kritiseres for ikke å se at det kan være flere årsaker til problemer,<br />
er det alltid bare en årsak til mors påståtte problemer, nemlig far! I tråd med det over<br />
brkrevne begår mor den fundamentale attribusjonsfeil! Far ville avsløre mors løgner, <strong>og</strong><br />
det var en større trussel mot hennes grandiose selvbilde enn det påståtte ”idealet”!<br />
Hadde mor hatt et slikt ”ideal” ville hun gjort noe for å avhjelpe barnas problemer, men<br />
det finnes ikke en eneste beskrivelse av at mor avhjelper barna! Ikke noen sted vises det<br />
til tiltak fra mor som skal hjelpe barna i deres situasjon. Det eneste som beskrives om <strong>og</strong><br />
av mor når det eldste barnet fremviser problemer vinteren 2001/2002 er anklager mot<br />
far som stopper de stadige byttinger av samværene! Det eneste mor er bekymret for er<br />
sitt eget selvbilde <strong>og</strong> samværregnskap, mens far er den som faktisk får barnet ut av<br />
problemet barnet selv opplever <strong>og</strong> som mor skapte med stadige samværbyttinger!! Det er<br />
far som viser evne til refleksjon <strong>og</strong> er nyansert når han spør barnet hva problemet var,<br />
<strong>og</strong> barnet er klar: ”Jeg vet aldri når jeg skal til mamma”! Det var mors stadige byttinger<br />
av samvær som skapte problemer for barnet i en ellers ny situasjon der det var mye nytt å<br />
forholde seg til. Ikke noe av dette er problematisert av den <strong>sakkyndig</strong>e.<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e fortsetter med sin enkle forståelse når hun skriver ”Den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
vurderer denne disposisjonen fra mors side som et utslag av naivitet <strong>og</strong> ønsketenkning<br />
etter at det hun til da hadde erfart av samarbeidsproblemer, <strong>og</strong> kan si noe om hennes<br />
problemer knyttet til å motstå press fra far sin side”! Den <strong>sakkyndig</strong>es vurdering her er<br />
fullstendig gal! Det var ikke mors naivitet som lå bak, men mors hypokondre<br />
problematikk! Angsten for ikke strekke til som mor, gjennom det omgivelsene ville se,<br />
var underliggende årsak <strong>og</strong> ikke noen ønsketenkning fra mor! Det eneste naive i denne<br />
settingen er den <strong>sakkyndig</strong>es vurderinger av mor. De er opplagt så fokusert på en<br />
forutinntatt hypotese om mors fortreffelighet at helt elementære psykol<strong>og</strong>iske prosesser<br />
fullstendig blir oversett! Her bidrar antagelig faglig svikt <strong>og</strong>så til at vurderingene svikter!<br />
Det legges til grunn at det var samarbeidsproblemer, men det vurderes ikke noen steder<br />
hva disse faktisk besto i! Dokumentene er klinkende klare på at far i alle årene etter<br />
separasjonen prøvde å få til et samarbeid, mens det er like godt dokumentert at mor<br />
nektet både samtale, besvare brev <strong>og</strong> snakke på telefon om problemene! Far samarbeidet<br />
ved å hente <strong>og</strong> bringe barna når dette var mors ansvar, far samarbeidet ved å hjelpe mor
økonomisk det første året, far samarbeidet ved samværtransport <strong>og</strong> ellers! Ikke noe av<br />
dette er vurdert av den <strong>sakkyndig</strong>e!<br />
141<br />
For mor var det ingen problemer, hun, hadde ansvar for å løse. Alle andre hadde skylden<br />
for alle problemer! Dette er helt i tråd med mors projeksjon av sine egen problemer over<br />
på andre! Igjen, dette er ikke en verken nyansert eller reflektert adferd fra mor. Det er en<br />
rigid, fastlåst <strong>og</strong> ureflektert adferd dokumentene i saken beskriver <strong>og</strong> som mors MMPI<br />
test så godt beskriver!! Det går ikke an å løse et problem når den ene part aldri<br />
kommer til samtale. Det er for lengst dokumentert at far hjalp mor både praktisk <strong>og</strong><br />
økonomisk etter separasjonen. Dette er ikke beskrevet eller vurdert noe sted av den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e!<br />
For nærmest å unnskylde mors sviktende evner skriver den <strong>sakkyndig</strong>e ” På den andre<br />
siden har den <strong>sakkyndig</strong>e erfart med hvilken tyngde <strong>og</strong> intensitet far argumenterer<br />
ensidig <strong>og</strong> unyansert for sine synspunkter, <strong>og</strong> hans negative beskrivelse av mor som<br />
omsorgperson. På dette grunnlaget blir mors handlemåte mer forståelig”! Det kan godt<br />
oppfattes som at far argumenterer ensidig <strong>og</strong> med tungde for sine synspunkter, men det<br />
gjelder i høyeste grad <strong>og</strong>så mor! Det er ikke beskrevet noe sted hvor mor evner ta fars<br />
perspektiv. En slik ensidig kritikk av far fremstår dermed som lite konstruktiv i en slik<br />
rapport. Det blir mer et bevis for den ensidighet <strong>og</strong> de ulike metoder partene vurderes<br />
under. Igjen klandres far for ”ensidig” å gi mor ansvaret for konflikten, men når<br />
mor både selv <strong>og</strong> gjennom sine leger <strong>og</strong> psykiatere ensidig gir far ansvaret, <strong>og</strong> da i<br />
strid med sine egen beskrivelser, da blir det et bevis på manglende faglig integritet<br />
når den <strong>sakkyndig</strong>e så ensidig klandrer far! Det er ikke beskrevet et eneste sted<br />
verken i rapporten eller i mors dokumenter at hun tar ansvar for å delta i konflikten!<br />
Hvordan er det mulig å ensidig kritisere far for noe mor selv er en eksponent for? Det<br />
kan bare skje i en forutinntatt fokusering på saken. dette er ikke faglig holdbart!<br />
Hva mener den <strong>sakkyndig</strong>e med at far argumenterer unyansert? Fars fremlagte<br />
dokumenter, som den <strong>sakkyndig</strong>e ikke tar med, viser tvert imot at det far gjør er å<br />
forsvare seg mot mors unyanserte påstander, ved å legge frem mors egne dokumenter!<br />
Dette nekter den <strong>sakkyndig</strong>e å vurdere! Det er unyansert det! Faktisk beskrives dette<br />
som ”.....dårlig gjort av far”! En får inntrykk av at den <strong>sakkyndig</strong>e fullstendig nekter å<br />
forholde seg til noe som helst som kan rokke ved en forutinntatt avgjørelse der barna<br />
skal til mor!<br />
Når den <strong>sakkyndig</strong>e så påstår at ” På dette grunnlaget blir mors handlemåte mer<br />
forståelig” viser det med all tydelighet at den <strong>sakkyndig</strong>e er langt utenfor en faglig<br />
begrunnelse! At far beskrives som flink til å argumentere for sine påstander, brukes mot<br />
far! Det betyr at mor er et ”offer” fordi hun ikke er så flink til å argumentere! Men dette<br />
er faktisk helt i tråd med hva mors MMPI test beskriver av at mor er mer tilbakeholden<br />
<strong>og</strong> har problemer i sosiale sammenhenger! I alle andre settinger er en slik evne til å<br />
argumentere en positiv evne! Det tegnes et bilde av mor som et ”offer”! Stakkars hun<br />
klarer ikke argumentere for sitt syn! Et slikt syn er helt i tråd med en klinisk tankegang ,<br />
som ikke har noe å gjøre i en <strong>sakkyndig</strong> utredning! Fagfolk advarer nettopp mot å blande<br />
en klinisk tankegang i <strong>sakkyndig</strong>e rapporter!
Et eksempel er følgende tekst fra professor Dawes (1994,s.5) noe det være grunn til se<br />
nærmere på:<br />
142<br />
Den sier noe om at vurderinger av hva som er til barnas beste i fremtid ikke bør bygge på<br />
observasjoner men på standardiserte tester slik f.eks. MMPI testen er. Dette bryter <strong>og</strong>så<br />
med en terapeutisk, klinisk tankegang.<br />
Fagfolk beskriver dette en rekke steder slik Psykiater Odd Hellesøy beskriver sin rolle<br />
som <strong>sakkyndig</strong> (Vallasaken) i dagbladet 23.1.2008:<br />
“- Dette har å gjøre med rollen vi hadde. Vi var ikke leger, vi opptrådte ikke i den rollen.<br />
Hun var ikke vår pasient, vi undersøkte henne ikke klinisk, vi skrev ikke journaler eller<br />
legeerklæring <strong>og</strong> vi har ikke utført noe som kan ses som behandling, sier han…Hellesøy<br />
sammenligner vurderingen han gjorde på samme måte som han foretar vurderinger i<br />
retten”.<br />
Det kan <strong>og</strong>så være grunn til å se på ”Veiledning for <strong>sakkyndig</strong>e i saker etter barneloven<br />
<strong>og</strong> barnevernloven” utgitt av Barne <strong>og</strong> Familiedepartementet, 1998 der det på side 12<br />
står:<br />
Slik det er dokumentert over bryter den <strong>sakkyndig</strong>e klart med slike forutsetninger! Man<br />
forventer at en <strong>sakkyndig</strong> skal kunne det faget de påstår seg kunne <strong>og</strong> som de tar betalt<br />
for! Noe annet bryter mer de forventninger man har til <strong>sakkyndig</strong>e i rettslige<br />
sammenhenger!<br />
Igjen underbygges den sympati den <strong>sakkyndig</strong>e har for mor <strong>og</strong> dermed snakker vi ikke<br />
om fag men om et <strong>subjektiv</strong>t partsinnlegg til fordel for mor! Det finnes ikke en eneste<br />
kildekritisk kommentar om mors udokumenterte påstander! Det er umulig å vurdere<br />
om mors påstander, som den <strong>sakkyndig</strong>e legger til grunn som fakta, faktisk er sanne! At<br />
far så faktisk ved hjelp av mors egne dokumenter <strong>og</strong> sunn fornuft <strong>og</strong> l<strong>og</strong>ikk beviser at<br />
mor lyver gjør det hele bare verre for den <strong>sakkyndig</strong>e!
143<br />
Måten den <strong>sakkyndig</strong>e oppfater mor, viser at hun er inne i en tunnel, der veggene består<br />
av mors udokumenterte påstander <strong>og</strong> der tunnel synet er påtagende! Det er ikke faglig<br />
holdbart!<br />
Det blir et paradoks at det beskrives at far argumenterer med tyngde <strong>og</strong> intensitet, mens<br />
fars argumenter utelates i saken! Problemet her er at fars argumenter avslører mors<br />
usanne påstander <strong>og</strong> mors psykopatol<strong>og</strong>i <strong>og</strong> dermed forsøkes fjernes, latterliggjøres med<br />
”gåseøyne” eller bortforklares! Den <strong>sakkyndig</strong>e viser her at fars argumenter har<br />
både tyngde (troverdighet) <strong>og</strong> at de er intensive (mange). Allikevel blir de utelatt!<br />
Hvor er fars beskrivelser i den ringpermen den <strong>sakkyndig</strong>e beskriver far har vist<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e??<br />
Når det å argumentere ensidig <strong>og</strong> unyansert er galt, hva sier ikke det da om den<br />
<strong>sakkyndig</strong>es rapport, der argumentasjon er ensidig i favør av mor, <strong>og</strong> ikke minst om<br />
mors argumenatsjon som ensidig er klandrende for far!! Det skjer ingen vurdering<br />
av partene, det beskrives en ensidig argumentasjon til fordel for mor!<br />
Videre beskriver den <strong>sakkyndig</strong>e ” Også i sin beskrivelse <strong>og</strong> omgang med det yngste<br />
barnet viser mor evne til å ta barnets perspektiv. Både de materielle <strong>og</strong> følelsesmessige<br />
behovene blir ivaretatt på en god måte. Den <strong>sakkyndig</strong>e har ingenting <strong>og</strong> bemerke når<br />
det gjelder mors omsorg for det yngste barnet"! Igjen kommer det beskrivelser som det<br />
ikke finnes noe dokumentasjon for. Hvor er det beskrevet at mor tar seg av det yngste<br />
barnets følelsesmessige behov? Hvordan kan en person så fokusert på sine egne<br />
hypokondre trekk som beskrevet over evne å fokusere på barna i det hele tatt!<br />
Broberg & al.(2006:61) ”Klinisk barnepsykol<strong>og</strong>i” beskriver dette slik:<br />
Det er videre et klart faglig faktum at en deprimert <strong>og</strong> angstfull person har betydelig<br />
redusert evne til å både se <strong>og</strong> gjøre noe med et barns emosjonelle problemer. Også<br />
psykol<strong>og</strong> Furevik, den <strong>sakkyndig</strong>e i 2003 beskriver dette slik ” Når en person lider av<br />
mer alvorlig depresjon, er en av de negative sidene at den deprimerte blir lite<br />
responderende ovenfor andres henvendelser <strong>og</strong> behov, <strong>og</strong> lite tilgjengelig for<br />
omgivelsene.” Da blir det helt galt å påstå eller ”vurdere” at ”mor evne til å ta barnets<br />
perspektiv”! Det er nettopp problematikken depressive mødre med barn har, at de ikke<br />
evner gi barna den emosjonelle støtte barnet er helt avhengig av! Dette blir ikke<br />
vurdert noe sted! AT det materielle, det ytre synes bli godt ivaretatt ligger<br />
nærmest som en selvfølge slik vi ser mors narsissistiske adferd avtegne seg.<br />
Problemet er det store avviket til emosjoner. Dette er meget skadelig for barna.
144<br />
At barna har tatt skade ser vi blant annet av det minste barnets adferd i dag! I dag<br />
fremviser det yngste barnet tydelige trekk av et usikkert barn. Et barn som savner noen<br />
som bryr seg, et barn som gjennom tegninger uten ansikt <strong>og</strong> hender <strong>og</strong> adferd viser et<br />
utrygt barn. Faglitteraturen beskriver dette slik : "Avoidant children at 6 tend to draw<br />
figures with blank faces and no hands, suggesting a lack of responsiveness and<br />
holding in their lives" Holmes (1993:111)”! Her er et bilde fra det yngste barnet når det<br />
er 7 år: ]<br />
Det foreligger beskrivelser av hvordan mor lot det minste barnet ligge alene hjemme bare<br />
måneder gammelt for å gå ut å handle! Barnet ble stadig i tidlig spedbarnsalder etterlatt<br />
hos annen familie <strong>og</strong> venninner! Det minste barnet er i likhet med det eldste bare dukker<br />
for mors narsissistiske behov! Barna beskriver seg selv i dag nettopp som dukker for<br />
mors behov! Barnet har verdi etter hvor mye skryt mor får som følge av barnet! Å<br />
overse alle de beskrivelser som foreligger om problemer rundt det minste barnet <strong>og</strong> så<br />
påstå at det ikke er noe å bemerke til mors omsorg, er en total ansvarsfraskrivelse av<br />
dimensjoner! Her er hvordan det eldste barnet selv beskriver seg i et av de brev hun<br />
smugler ut til far januar 2008 (hun nektes all normal kontakt med sin far i dag):
145<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>es påstander om at ”Den <strong>sakkyndig</strong>e har tatt fars uttalelser om mors<br />
psykiske helse på alvor <strong>og</strong> derfor vært nøye med å innhente komparentopplysninger på<br />
dette punktet”, fremstår som en gedigen bekreftelse på den manglende kunnskap som<br />
fremvises. Å legge til grunn hva to leger påstår mor har sagt, handler ikke om<br />
faglige vurderinger, men om <strong>subjektiv</strong>e partsinnlegg. Som beskrevet over fremstår<br />
disse komparentene bare som mors talerør. De gir bare marginale medisinske<br />
faglige beskrivelser! Resten er en direkte videreføring av mors udokumenterte<br />
påstander. Den <strong>sakkyndig</strong>e evner ikke se innholdet i komparenters påstander slik det er<br />
beskrevet i detalj over. Påstanden om at fars bekymringer er tatt på alvor er å betrakte<br />
som en ren løgn, for fars bekymringer er tatt ut av rapporten!<br />
Påstanden fra den <strong>sakkyndig</strong>e om at ” Mor har en moderat depressiv lidelse som hun<br />
lever godt med så lenge hun bruker medisiner <strong>og</strong> lever under trygge rammer, som hun<br />
gjør nå” underbygger at så lenge mor tar sine medisiner <strong>og</strong> har et nettverk rundt seg,<br />
fungere hun noenlunde! Problemet med en slik vurdering er jo at dette er en klinisk<br />
vurdering! Hvordan man skal bedre mors livskvalitet er helt uinteressant i en<br />
<strong>sakkyndig</strong>e vurdering der mandatet er hvem av to foreldre som er best egnet som<br />
omsorgsperson! Den <strong>sakkyndig</strong>e bruker sin påståtte kunnskap om personlighet i en<br />
klinisk vurdering <strong>og</strong> ikke som en <strong>sakkyndig</strong>e vurdering! Det er betydelige forskjeller på<br />
disse typer vurderinger! Når det svikter så totalt som i denne rapporten, blir resultatet<br />
heller ikke noen faglig beskrivelse, men et klinisk forsvar for hvordan mors livskvalitet<br />
skal bedres! Det er ikke den <strong>sakkyndig</strong>es mandat! Således er mandatet ikke besvart!
146<br />
Dette bekrefter at det rapporten skal underbygge at mor kan klare det, ikke hvem som<br />
er best egnet som omsorgsperson. At mor kan klare omsorgen er helt uinteressant,<br />
for mandatet handler om hvem som kan klare den best! Rapporten beskriver ikke<br />
hvem som er best egnet, men at mor med et batteri av piller <strong>og</strong> et stort nettverk kan<br />
klare omsorgen! Det var ikke spørsmålet i mandatet, <strong>og</strong> det er derfor ikke besvart!<br />
Påstanden om at ” Verken hennes primærlege I 9 år (siden 1993) eller hennes psykiater i<br />
1/2 år, kort tid etter samlivsbruddet, da mor virkelig hadde det vanskelig, er i tvil om<br />
mors gode omsorgsevne for sine barn. Den <strong>sakkyndig</strong>e har ikke funnet noe I løpet av sitt<br />
arbeid med saken som sår tvil om dette” er <strong>og</strong>så en usann påstand, for fars beskrivelser<br />
<strong>og</strong> mors egne brev sår i høyeste grad tvil om en slik vurdering! Dette viser at fars<br />
beskrivelser ikke er vurdert eller tatt for å være usanne! De beskrivelser som er gjort i<br />
denne analysen her viser det samme! At <strong>og</strong>så mors primærlege/psykiater gir en klinisk<br />
vurdering er <strong>og</strong>så helt irrelevant for mandatet, for det handler om en <strong>sakkyndig</strong>e<br />
vurdering! De kan ikke si noe som helst objektivt om mors omsorgsevne, for de har aldri<br />
omservert mors omsorg for barna!<br />
Påstanden om at ” Mor viser evne til empati <strong>og</strong> innlevelse i barnas situasjon <strong>og</strong> er var i<br />
forhold til deres behov, både når det gjelder de fysiske <strong>og</strong> materielle behovene <strong>og</strong> de<br />
følelsesmessige” er ikke belagt med fakta eller understøttende premisser i det hele<br />
tatt! Tvert imot foreligger det omfatende beskrivelse av det motsatte. Mors kyniske <strong>og</strong><br />
rigide adferd er omfattende beskrevet! Den <strong>sakkyndig</strong>es beskrivelser synes mer<br />
reflektere ønsketenkning enn sakens realiteter! Faktisk synes den <strong>sakkyndig</strong>e missforstå<br />
mors over beskrevne hypokondre adferd, med empati <strong>og</strong> evne til innlevelse. Dette må<br />
tilskrives de snevre k<strong>og</strong>nitive skjemaer den <strong>sakkyndig</strong>e fremviser i denne saken! Det er<br />
ikke empati <strong>og</strong> innlevelse <strong>og</strong> stikke av med barna til utlandet en uke før avtalt ferie i<br />
2001, det er heller ikke tegn på slike trekk å holde barna borte slik at de ike fikk noen<br />
sommerferie i det hele tatt i 2002! Det foreligger omfattende beskrivelser både før <strong>og</strong><br />
etter 2002 om mors manglende empati for barna! Den <strong>sakkyndig</strong>es ønsketenkning <strong>og</strong><br />
forutinntatte hypoteser gjør henne blind for å vurdere adferd som annet enn det som<br />
passer inn i den forutinntatte hypotese om at barna skal til mor! Mors egen MMPI test<br />
dokumenterer hennes manglende empati!<br />
Påstanden om at ” Hun har gjennom sitt forlik med far vist at hun gav avkall på å stå på<br />
sitt fordi hun trodde ”fred <strong>og</strong> ro” ville være best for barna.” bygger ensidig på mors<br />
påstand for å inngå kompromiss. Det blir ikke noe sted vurdert andre årsaker til at mor<br />
inngikk kompromiss! Den <strong>sakkyndig</strong>e synes velge den årsak som passer ned en<br />
forutinntatt hypotese! Paradokset er jo at kort tid etter at mor inngår kompromiss starter<br />
hun en ny rettssak. Det underbyger at kompromisset hadde andre årsaker enn barnas<br />
beste! Mor gav ikke avkall på å stå på sitt, rettsaken som fulgte viste dette godt! Når<br />
kompromisset ikke ble slik mor ville ha det, står hun nettopp på sitt <strong>og</strong> går til ny sak!<br />
Mor går faktisk gjentatte ganger til rettssak nettopp for å stå på sitt! Det gjaldt <strong>og</strong>så<br />
første rettssak mor starter! Mors sabotering av samarbeid er nettopp på bakgrunn av<br />
at hun skal ha viljen sin 100%! Hadde mor trodd på fred <strong>og</strong> ro hadde hun ikke gått til<br />
en ny rettssak kort tid etter! Da hadde hun kommet til samtale <strong>og</strong> samarbeidet!
147<br />
Mens den <strong>sakkyndig</strong>e påstår at ”Selv om den <strong>sakkyndig</strong>e oppfatter dette som en naiv<br />
handling var den likevel gjort i beste mening; den representerer et forsøk på å sette<br />
barnas behov foran sine egne”, finnes det ikke en eneste beskrivelse av at mors<br />
handlinger er gjort ut i fra at barnas behov kommer først! Alle mors beskrivelser både<br />
til den <strong>sakkyndig</strong>e <strong>og</strong> sine leger er anklager mot far. Det fines ikke en eneste reell<br />
bekymring rundt barna! Bekymringer fremsettes ikke for barnas skyld, men for å<br />
ramme far <strong>og</strong> for å lette mors psykiske trykk slik vi ser mors hypokonderadferd som<br />
beskrevet over! Dagen etter at barna ble flytte til mor hadde de plutselig ingen av de<br />
påståtte problemer! Hvor sannsynlig er det at så alvorlige problemer mor påstår<br />
forsvinner over natten? Det som skjedde over natten er at mors hypokondre<br />
projeksjoner ikke lenger rettes mot barna, for nå bor barna hos mor! Når rettes<br />
isteden mors projeksjoner ensidig mot far! Ansvar for sin egen adferd kan hun pr.<br />
def. ikke rette mot seg selv, da sprekker bildet av den grandiose mor!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e bindes opp i et forsvar av mors disposisjoner der hun vikler seg inni en<br />
fullstendig ensidig forståelse av den kompliserte dynamikk i denne saken. Alle andre<br />
årsaker eller forståelser utelates. Det skjer ingen diskusjon, det blir bare fastslått at mors<br />
påstander er riktige, selv om de strider mot mors egne dokumenter <strong>og</strong> mot MMPI testens<br />
resultat <strong>og</strong> mot alle de omfattende beskrivelser far gir! Det må jo gå galt!<br />
Beskrivelsen av ” At mor <strong>og</strong>så var sliten <strong>og</strong> ikke orket å stå I konflikten lenger står ikke,<br />
slik den <strong>sakkyndig</strong>e ser det, I motsetning til tanken om å ivareta barnas behov” bygger<br />
opp under nettopp en slik ensidig forståelse! Mor var sliten av sin egen rettssak! Det<br />
finnes ikke en eneste dokumentert beskrivelse fra mor om at det er barna som kommer<br />
før hennes egne behov over. Det ser vi rett etter rettssaken i 2002, der mor etterlater<br />
barna hos sin samboer <strong>og</strong> reiser 4 uker på et psykiatrisk hvilehjem! Det er ikke den<br />
”psykisk sterke mor” som hennes leger påstår hun virkeligheten viser oss! Tvert imot er<br />
det den angstfylte deprimerte narsissistiske personlighetsfungering vi ser i full blomst!<br />
Da blir det et paradoks å komme med slike beskrivelser. En får inntrykk av at det<br />
foreligger en slags forutinntatt beskrivelse som nærmest tilpasses denne saken, der mor<br />
skal ha barna! At mor forlot barna i en måned rett etter at saken var over for å pleie<br />
seg selv viser med all tydelighet at mor tenker på seg selv <strong>og</strong> ikke barna først!<br />
Det blir et paradoks at den <strong>sakkyndig</strong>e ikke finner noe som helst negativt ved mors<br />
disposisjoner eller fungering! Det er nesten så beskrivelsene beskriver en fantasi mer<br />
enn et virkelighet! Det skjer igjen ingen vurdering av mors evner, man fastslår bare at<br />
de er bra. Dette til tross for at det foreligger omfattende dokumentasjoner på det<br />
motsatte, <strong>og</strong>så fra mor selv, <strong>og</strong> ikke minst fra hennes leger!!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e påstår videre ” Mor gir i dag selv utrykk for at hun har vært naiv som<br />
har inngått forlik med far, men at hun nå har innsett at hun må gjennomføre saken for å<br />
få omsorgen for det eldste barnet, hele tiden med fokus på det eldste barnet sitt behov,<br />
fordi hun er bekymret for henne, ikke primært for å ramme far”! Den <strong>sakkyndig</strong>es måte å<br />
vurdere på er opplagt til for å underbygge et forutinntatt standpunkt. Når hun stresser<br />
”hele tiden med fokus på det eldste barnet sitt behov ” blir dette meget synlig! Det<br />
foreligger ingen beskrivelser av at mor har vært eller opptrådt naivt! Derimot foreligger
148<br />
det en rekke beskrivelser av mors hykleriske, hypokondriske <strong>og</strong> manipulative adferd. Det<br />
er MMPI testen en dokumentasjon av. Det er ikke beskrevet et eneste sted at mors fokus<br />
har vært på det eldste barnet! Tvert imot er alle mors egne beskrivelser fokusert på henne<br />
selv!<br />
Det foreligger f.eks. ikke en eneste beskrivelse der mor gjør noe for å bedre barnets<br />
situasjon, eller ta initiativ til å snakke med far om barnets problemer. Tvert imot nekter<br />
mor enhver rasjonell kontakt med far <strong>og</strong> nekter <strong>og</strong> besvare hans brev om bekymringer<br />
vedrørende barna. Det er ikke en naiv , bekymret mor vi her har med å gjøre, det er<br />
en kynisk sytende <strong>og</strong> beregnende mor helt i tråd med MMPI testens resultater! Den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e blir et offer for sin egen naivitet! Å påstå at mor har fokus på barnet når det<br />
ikke finnes en eneste slik beskrivelse blir naivt! Mors påståtte naivitet, forveksles med<br />
anger over å ha inngått en avtale der hun faktisk måte inngå kompromiss <strong>og</strong> ikke fikk<br />
viljen sin fullt ut. Det er da <strong>og</strong>så godt dokumentert at mor aldri har klart å delta i noe<br />
samarbeid med far! Likeledes er den <strong>sakkyndig</strong>es oppfattelse av at mor er ”bekymret”<br />
ikke en bekymring rettet mot barna men mot mors eget falske selvbilde slik det godt er<br />
dokumentert over. Hadde mor vært genuint bekymret for barna ville det vært<br />
beskrivelser av at hun faktisk gjorde noe for å bedre de påståtte problemer for<br />
barna. Det finnes ingen slike beskrivelser. Helt i tråd med MMPI testens skår for mor,<br />
brukes barna i en kynisk manipulasjon av omgivelsene for å redusere mors egne negative<br />
driftsimpulser!<br />
Videre påstår den <strong>sakkyndig</strong>e (det er påstander for det skjer ingen vurdering, det blir bare<br />
fastslått at slik er det). ”Mor <strong>og</strong> hennes samboer har søkt råd ved<br />
familierådgivningskontoret om hvordan de skal takle den vanskelige situasjonen for det<br />
eldste barnet. Også tidligere har mor vist at hun har vært i stand til å søke råd <strong>og</strong><br />
behandling når hun har hatt problemer av noe slag. Dette vitner om en grad av<br />
selverkjennelse som tyder på psykisk modenhet.”<br />
Det påståes at mor søker råd for den vanskelige situasjonen, men det finnes det bare en<br />
beskrivelse av at hun har gjort <strong>og</strong> det var da hun ville ha med deg et sykt barn til<br />
Hardanger, mens barnet ville være hos far. Dette ville verken barnet eller far, hvorpå mor<br />
må søke ”hjelp”! Det den <strong>sakkyndig</strong>e ikke vurderer er hvorfor mor må ha hjelp til det de<br />
fleste foreldre klarer å håndtere selv! Den gang som så ofte ellers er det ikke barnets<br />
”vanskelige” situasjon, men mors vanskelige situasjon mor trenger ”hjelp” til! Disse<br />
projeksjoner fra mor over på barnet verken ser eller vurderer den <strong>sakkyndig</strong>e noe sted!<br />
Påstanden om at mor har vist evne til tidligere å søke råd hva gjelder barna er det ikke<br />
noen dokumentasjon på! At mor har fått hjelp til sine depressive plager er ikke<br />
ensbetydende med at mor viser selvinnsikt, men snarere at hun presses til slik hjelp<br />
fordi omgivelsene reagere negativt på hennes adferd. Da mor ”søkte råd” under<br />
graviditeten var dette like mye et utslag av at far stilte spørsmål ved om det var bra for<br />
henne som gravid å ta de sterke medisiner hun faktisk tar! Likeledes var frykten for nok<br />
en abort medvirkende, <strong>og</strong> da i første rekke frykten for ikke å vise at hun evnet å føde et<br />
velskapt barn. Altså igjen en angst med bakgrunn i mors selvbilde! Ikke noe av dette er<br />
vurdert av den <strong>sakkyndig</strong>e!
149<br />
En slik adferd hos mor behøver slett ikke være et tegn på verken selverkjennelse eller<br />
modenhet. Tvert imot er mors samlede adferd, en umoden, selvopptatt adferd, helt i tråd<br />
med mors hypokondre problematikk! MMPI testen for mor underbyger ikke en slik<br />
”moden” fungering, men tvert imot en stikk motsatt ”umoden” fungering! Mors adferd<br />
dokumenteres som rigid <strong>og</strong> barnslig. Hvordan den <strong>sakkyndig</strong>e får dette til å bli et tegn på<br />
modenhet, bygger mer på en naiv ønsketenkning enn på faktiske observasjoner! Det<br />
finnes således heller ikke noen beskrivelser som entydig underbygger at mor fremviser<br />
noen form for selverkjennelse. Det innebærer en evne til å beskrive seg selv slik hun<br />
faktisk viser gjennom sin adferd. Er det noe som ikke henger sammen, så er det mors<br />
adferd <strong>og</strong> hvordan hun beskriver seg selv. Det grandiose bildet som fremkommer i<br />
mors beskrivelser finner vi ikke igjen i hennes adferd. Mens hun påstår både gå på skole<br />
<strong>og</strong> arbeide, evner hun ingen av delene! Mens hun påstår både til sin lege <strong>og</strong> mor å ha tatt<br />
mer utdannelse har hun ikke gjort noen av delene! Mens hun påstår seg se barnas behov<br />
til enhver tid, viser faktabeskrivelser når barna får problemer at mor ikke ser barna i det<br />
hele tatt men straks løper eller ringer (påsken 2002) etter hjelp!!!<br />
Det blir direkte latterlig når den <strong>sakkyndig</strong>e så skriver videre at ”I stedet for å skyve<br />
ansvaret ensidig over på andre i nåtid <strong>og</strong> fortid har hun søkt hjelp <strong>og</strong> forsøkt å finne ut<br />
hva hun kan gjøre for å lette situasjonen.”!<br />
Hele beskrivelsen fra observasjonen av mor over er en eneste lang påstand om at<br />
far har skyld i alt det gale i mors liv. Dette er faktisk en ekstrem<br />
ansvarsfraskrivelse!<br />
Vi ser det samme i både mors lege <strong>og</strong> psykiaters beskrivelser, som stammer fra mors<br />
påstander, <strong>og</strong> som ensidig legger alt ansvar på far! Legen påstår til <strong>og</strong> med at far er<br />
psykopat, for det har mor sagt, slik vi ser det beskrevet i vedl.151-152! Det blir helt<br />
tydelig at den <strong>sakkyndig</strong>es påstander om mor ikke har noe belegg verken i premissene<br />
over eller i øvrige saksdokumenter! Hvor kommer da slike påstander fra? Det kan bare<br />
komme fra en forutinntatt holdning om at mor skal ha omsorgen!<br />
Videre fremstår påstanden om at mor skal ha søkt hjelp for å lette situasjonen som<br />
svært merkelig all den tid de premissene som er beskrevet over klart viser at mor<br />
faktisk i betydelig grad bidrar til at situasjonen blir vanskelig. Å ta barna ut av<br />
skolen, nekte å samarbeide <strong>og</strong> den avvikende adferden som foreligger i dokumentene<br />
(som den <strong>sakkyndig</strong>e utelater) viser alle at det ikke er grunnlag for slike ”vurderinger”!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e kommer med påstander hun ikke har grunnlag for, <strong>og</strong> trekker<br />
slutninger det ikke er dekning for. Det underbygger manglende faglig forståelse <strong>og</strong><br />
kunnskap om denne typen problematikk! Å påstå at mor skulle søke hjelp for den<br />
vanskelig situasjonen når det er godt dokumentert at hun nekter å snakke med far<br />
for å løse situasjonen viser det paradoks som oppstår når den <strong>sakkyndig</strong>e kommer<br />
med slike usakelige påstander som her fremsettes!<br />
Vurderingene som gjøres har ingen støtte i de premisser som over er beskrevet. Det<br />
viser at det er andre forhold som ligger bak de vurderinger som gjøres, nemlig en<br />
forutinntatt holdning.
150<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e gjør den store feilen å bare se på fars reaksjon på mors provokasjoner<br />
i ettertid. En skal være rimelig avstumpet for ikke å reagere på en hypokondrisk<br />
narsissistisk provokativ adferd slik mor stedig setter i gang!<br />
Interessant er det å se hvordan mors udokumenterte påstander ukritisk blir lagt til grunn<br />
ved vurderinger, mens når far dokumenterer mors avvikende adferd beskrives dette som<br />
”Det har blitt hevdet fra far sin side at mor er ustabil, <strong>og</strong> at hun bare fungerer som<br />
omsorgsperson så lenge hun har et støtteapparat rundt seg. Slik jeg ser det har<br />
historien vist noe annet”! Fars beskrivelser blir problematisert, ved at det er noe som<br />
”hevdes”, mens det ikke noe sted finnes noen slik beskrivelse av mors udokumenterte<br />
påstander!<br />
At den <strong>sakkyndig</strong>e ser helt bort i fra de beskrivelser <strong>og</strong> dokumenter far legger frem ser vi<br />
tydelig i den <strong>sakkyndig</strong>s beskrivelser når hun skriver ”Mor har fungert som<br />
omsorgsperson selv om hun har hatt det vanskelig, spesielt i den første tiden etter<br />
bruddet med far”! At dette strider mot de beskrivelser far dokumenterer fra mor i den<br />
tiden er helt klart. Politiet ville kunne bekrefte hvordan de måtte rykke ut å fjerne mor<br />
når hun gikk fullstendig berserk! Det vitner ikke om god fungering!<br />
Like klart er det at mors adferd i tiden etter separasjonen klart viser en person helt ute av<br />
ballanse. Beskrivelser der mor lar spedbarnet ligge alene hjemme <strong>og</strong> går ut <strong>og</strong><br />
handler er typiske. Når hun blir konfrontert med dette, blir mor aggressiv <strong>og</strong><br />
kommer med påstander om at far aldri skal få se barnet mer!! At hun ved flere<br />
tilfeller sender spedbarnet til andre <strong>og</strong> at hun daglig ringer far opptil 50 ganger beviser at<br />
den <strong>sakkyndig</strong>es vurderinger overhodet ikke samstemmer med virkeligheten. Igjen kan<br />
det være grunn til å spørre hvordan det er mulig å komme med slike vurderinger den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e gjør. Svaret er at hun overser <strong>og</strong> ser bevist bort i fra all dokumentasjon som<br />
gir en annen beskrivelse av mor. Dette er selvfølgelig ikke faglig holdbart! Når den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e så bruker mors lege <strong>og</strong> psykiater som sannhetsvitne går det riktig galt : ”Dette<br />
synet understøttes både av mors lege <strong>og</strong> mors Psykiater”! De beskriver i hovedtrekk<br />
bare hva mor har fortalt dem! Det foreligger overhodet ingen kildekritikk av hva de<br />
fagpersonen får seg til å si! Hvordan kan f.eks psykiateren si noe som helst om<br />
forholdene slik hun gjør, etter en halv times konsultasjon i Bergen ”..i forbindelse med<br />
en trygdesak”! Slike beskrivelser er så ufaglige at d ikke trenger noen videre kommentar!<br />
Det kan være all grunn til å se om ikke den <strong>sakkyndig</strong>e blander sin rolle som kliniker<br />
med det å være <strong>sakkyndig</strong>e. Når hun så skriver ” At mor I denne tiden, <strong>og</strong> <strong>og</strong>så ved<br />
senere anledninger, har gjort bruk av sitt gode sosiale nettverk <strong>og</strong> familie til hjelp <strong>og</strong><br />
avlasting med barna må heller sees på som en styrke enn svakhet”, er det helt i tråd med<br />
en klinisk tankegang. For en som er psykisk syk <strong>og</strong> skal bli frisk er det helt greit å ta i<br />
bruk de resurser som er tilgjengelige. Men det er ikke det en <strong>sakkyndig</strong> vurdering går<br />
ut på. Den handler om mors omsorgsevne er bedre enn fars! Det er noe helt annet.<br />
Når mor er avhengige av piller <strong>og</strong> nettverk for å fungere, mens far ikke der det, ja<br />
da er far bedre egnet! Dette blir ikke vurdert noe sted!
For en syk person er det en styrke ved manglende fungering å be om hjelp, for en<br />
frisk person viser det styrke <strong>og</strong> god fungering å klare seg selv!<br />
151<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e skriver at ” Mors raseriutbrudd <strong>og</strong> utagerende adferd ved noen<br />
anledninger i forbindelse med bruddet synes å ha vært situasjonsbetinget <strong>og</strong> utslag av<br />
den meget vanskelige relasjonen partene mellom heller enn et vedvarende<br />
personlighetstrekk hos mor, noe som <strong>og</strong>så mors faste lege <strong>og</strong> psykiater fastholder.”!<br />
Dette er ikke i overensstemmelse med dokumenter <strong>og</strong> beskrivelser i saken. Mors<br />
avvikende adferd kommer til syne mange år før separasjonen, de kommer til syne i<br />
mors brev til far i samlivet, <strong>og</strong> de kommer til syne i årevis etter separasjonen. Det<br />
handler ikke om ”situasjonsbestemt” adferd. Mors manglende evne til samarbeid er<br />
beskrevet før separasjonen <strong>og</strong> i alle år etter! Det er mors personlighet <strong>og</strong> karakter vi<br />
ser avtegne seg, ikke situasjonsbestemt adferd! Hva lege <strong>og</strong> psykiater påstår er helt<br />
irrelevant for de videreformidler bare hva mor har fortalt dem!<br />
Dette vurderes ikke av den <strong>sakkyndig</strong>e! I stedet unnskyldes mors adferd som<br />
”situasjonsbetinget” i en for henne vanskelig tid! Ja det var sikkert vanskelig for mor den<br />
gang, men det var det for far <strong>og</strong>så, uten at hans adferd av den grunn avvek nevneverdig<br />
fra en vanlig adferd! Og her begår den <strong>sakkyndig</strong>e en alvorlig metodefeil! Når mors<br />
avvikende adferd tillegges situasjonen (den fundamentale attribusjonsfeil) mens fars<br />
adferd ikke relateres til situasjonen, kommer det til syne at partene blir vurdert ut i fra<br />
ulike metoder! Også far er preget av situasjonen, men oppfører seg ikke så avvikende<br />
som det mor gjør!<br />
Det er heller ikke beskrevet noen steder over de avvikende trekk ved mors adferd som er<br />
beskrevet en rekke steder av far. Den <strong>sakkyndig</strong>e kommer her med beskrivelser<br />
(Mors raseriutbrudd <strong>og</strong> utagerende adferd ved noen anledninger) av premisser som<br />
ikke er beskrevet fra mors observasjoner eller fars beskrivelser! Det avslører at det<br />
finnes en rekke beskrivelser som er utelatt. Faktisk er det ikke referert til noen av de<br />
omfattende avvikende adferdstrekk som er dokumentert om mor! Den <strong>sakkyndig</strong>e har<br />
utelatt disse! Det er ikke faglig holdbart. Det strider både mot rettferdighetsprinsippet i<br />
loven <strong>og</strong> da faglige krav om at partene skal føle at de blir hørt <strong>og</strong> kunne legge frem sine<br />
opplysninger! Det er i realiteten lovbrudd vi er vitne til fra den <strong>sakkyndig</strong>e!<br />
De manglende premisser kommer <strong>og</strong>så meget godt til syne når den <strong>sakkyndig</strong>e skriver at<br />
” ...hun har vist evne til problemløsning i en samlivskrise før....”! Det finnes ikke noen<br />
beskrivelser av at mor har vist en slik evne verken før eller etter den <strong>sakkyndig</strong>es<br />
arbeide i 2002! Hvor kommer slik vurderinger fra? Igjen bygger de utelukkende på en<br />
fantasi skapt i den hensikt å tegne et godt bilde av mor! Slike vurderinger må gjøres på<br />
bakgrunn av konkrete eksempler på fremvist evne til problemløsning! Slike eksempler<br />
finnes det ingen av. Derimot finnes det omfattende eksempler på det motsatte. Å ikke<br />
komme til mekling 5 ganger på rad, nekte å besvare brev, telefoner osv. viser mors sanne<br />
ego <strong>og</strong> angst!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e trekker slutninger som ikke bygger på fakta eller observasjoner i saken.<br />
Det fremkommer et mønster der mor glorifiseres <strong>og</strong> der adferd i beste fall blir
152<br />
missforstått i den hensikt <strong>og</strong> tro at de skal bygge opp under det forutinntatte bildet den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e fremviser i saken! Det legges til grunn premisser som overhodet ikke er<br />
dokumentert tidligere! Dette er faglig uholdbart! De blir umulig å etterprøve!<br />
Jeg merker meg at alt den <strong>sakkyndig</strong>e kommer med, er bygget på at alt mor sier.<br />
Ikke på noe punkt I rapporten blir det stilt spørsmål ved eller kildekritisk<br />
undersøkt hva mor påstår. Det i seg selv vitner om en <strong>sakkyndig</strong> ute av kontroll. Hvor<br />
er den obligatoriske kildekritikk som er påkrevd i slike saker? Validering av mors<br />
udokumenterte påstander??<br />
Når det så ikke foreligger noen beskrivelser av at mor evner problemløsning, men tvert<br />
imot er problemskapende blir beskrivelser som ” Dersom forholdet mot formodning<br />
skulle ta slutt er det den <strong>sakkyndig</strong>es oppfatning at mor vil ha gode muligheter for<br />
fortsatt å ivareta barnas behov til tross for den krisen et nytt samlivsbrudd vil<br />
representere for henne, ikke minst fordi hun har vist evne til problemløsning I en<br />
samlivskrise før, at hun har mange som støtter henne <strong>og</strong> at hun <strong>og</strong>så har vist evne til å<br />
søke profesjonell hjelp om nødvendig.” ikke bare latterlige, men <strong>og</strong>så bevis på den<br />
kliniske tankegang som preger den psykol<strong>og</strong>ens <strong>sakkyndig</strong>e arbeide! Igjen er det helt<br />
irrelevant om mor har mange som støtter hennes kliniske problemer, når far faktisk ikke<br />
har slike problemer! Dette er en <strong>sakkyndig</strong>e utredning, <strong>og</strong> ikke en klinisk utredning der<br />
en psykisk syk mor kan fungere bra på et batteri av piller <strong>og</strong> et stort nettverk, for det er<br />
helt irrelevant i denne saken!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e skriver videre at ” Far mener at mor ringer for mye til det eldste<br />
barnet, <strong>og</strong> at dette gjør henne urolig. Den <strong>sakkyndig</strong>e kan se at det lett kan oppfattes<br />
slik, <strong>og</strong> kan være enig med far i at dette kan virke uheldig. Likevel har jeg gjennom<br />
mitt arbeide med saken dannet meg en oppfatning om at dette i større grad forteller noe<br />
om mors reelle bekymring for barnet enn at det er et utrykk for mors kontrollbehov.<br />
Heller enn å fremstå som kontrollerende virker mor som en beskjeden <strong>og</strong> forsiktig<br />
person.”<br />
Her får vi meget klart demonstrert at den <strong>sakkyndig</strong>e gjør sine vurderinger på hva<br />
observasjoner ”ser ut som” heller enn årelang dokumentasjon av faktisk adferd, når den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e ikke observerer mors hykleriske skuespill! Den <strong>sakkyndig</strong>e har ”dannet seg<br />
en oppfatning om...” saken som utelukkende bygger på mors forståelse av virkeligheten.<br />
Ingen steder legges fars dokumenterte beskrivelser til grunn! Den <strong>sakkyndig</strong>es<br />
oppfatning bygger klart på påstander som ikke er kildekritisk vurdert. Ei heller synes<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e se sin egen forutinntatte holdning. Påstanden om at mors omfattende <strong>og</strong><br />
godt beskrevne kontrollerende adferd skulle være at ”... dette I større grad forteller noe<br />
om mors reelle bekymring for barnet enn at det er et utrykk for mors kontrollbehov” blir<br />
avslørt som fantasi når man spør hva mor egentlig bekymrer seg om <strong>og</strong> hva hun har<br />
gjort med denne bekymringen for barna, når de lever hos far! Mors hypokondre<br />
bekymringstilstand er godt beskrevet over!<br />
Bekymringen bygger på mors angst, som mor selv beskriver ”styrer henne”, <strong>og</strong><br />
frykten for å få avslørt sitt virkelige selv, det egosentriske narsissistisk sårede selvet!
153<br />
Det er kjernen i mors ”bekymringer”! Denne bekymringen projiseres så over på barna, <strong>og</strong><br />
uten kunnskap om denne typen adferd kan det meget lett se ut som reell bekymring for<br />
barna. Det avslører seg imidlertid ved at mor aldri gir noen begrunnelse for hva det er<br />
ved barnet hun bekymrer seg over, tvert imot er den påståtte bekymring av ”generell<br />
karakter” <strong>og</strong> kun rettet mot fars håndtering av mor! Det avslører at bekymringen ikke<br />
er en bekymring rettet mot problemer hos barnet, men problemer rettet mot mors<br />
selvbilde. Det mor er bekymret for er andres syn på mor. Ved å fremstå som bekymret,<br />
ser det ut som innlevelse <strong>og</strong> refleksjon av forhold ved barnet, men forutsetningen<br />
for en slik bekymring eksisterer like lite som handlinger for å redusere<br />
”bekymringene”! Det er jo helt klassisk at en hypokonder ikke kan redusere sine<br />
bekymringer, for det de bekymrer seg om er bare psykiske bilder i sin egen<br />
bevisthet. Det er jo definisjonen på en hypokonder som mor at det ikke er noen<br />
fysiske problemer knyttet til de psykiske bekymringene!<br />
Mor beskriver ikke noe sted hva denne bekymringen reelt består i annet enn en<br />
generell påstand om at far ikke tar seg av barnet slik mor ville gjort det! Det<br />
kommer udokumenterte påstander om at barna er røde nedentil i en setting der barna flere<br />
ganger i uken er på svømming! Det er all grunn til å se om disse ”bekymringer” ikke er<br />
projeksjoner av mors frykt for ikke å strekke til ovenfor barna! Igjen en hypokondrisk<br />
Munchasen by Proxy dynamikk!<br />
Dynamikken er slik: ”Mor tenker : Jeg er redd for at ikke andre skal se meg som<br />
den perfekte mor jeg selv mener jeg er (falsk selv)! Et barn med våt bleie <strong>og</strong> sår i<br />
skrittet må ikke skje hos meg. Bleier må skiftes regelmessig. Jeg er perfekt <strong>og</strong> gjør<br />
ikke feil” Siden dette er umulig å oppnå i praksis, noe alle som har hatt barn vet,<br />
blir slike hendelser projisert over på far, for de blir uutholdelige for mor å forholde<br />
seg til. Dermed kommer påstander om at hos far er barna alltid røde nedentil!<br />
Angsten styrer mor, <strong>og</strong> bekymringer produseres i mors bevissthet uten at de har<br />
hold i fysiske fakta overhodet!<br />
Mors ekstreme kontrollbehov når hun i tiden etter separasjonen ringte far mer enn 50<br />
ganger i døgnet, <strong>og</strong> i dag daglig ringer barna, når de en sjelden gang er på samvær hos far<br />
var kjent for den <strong>sakkyndig</strong>e, men blir utelatt! Selv nå, mange år etter sitter mor å<br />
lytter når barna snakker med sin far en sjelden gang på telefon. Nettopp på grunn<br />
av barnas frykt for represalier om de sier noe mor ikke liker (<strong>og</strong> det er mye) tør de<br />
ikke lenger ringe far! Mor planter på denne måten sin angst <strong>og</strong> depressive lidelse inn i<br />
barnet <strong>og</strong> det er nettopp hva vi ser hos barna i dag. Den <strong>sakkyndig</strong>e tar ut alle<br />
opplysninger ved mors adferd som ikke passer inn i en forutinntatt holdning til saken.<br />
Hadde den <strong>sakkyndig</strong>e vært objektiv hadde disse opplysningene blitt problematisert! Det<br />
er de ikke.<br />
Påstanden om at ” Heller enn å fremstå som kontrollerende virker mor som en beskjeden<br />
<strong>og</strong> forsiktig person” bygger utelukkende på korte observasjoner av mor i settinger mor<br />
kontrollerer. Når mor må forholde seg til andre hun ikke kontrollerer kommer en helt<br />
annen adferd til syne. Den er godt beskrevet, men fornektet av den <strong>sakkyndig</strong>e! I sosiale<br />
settinger ser mor ut som en ” beskjeden <strong>og</strong> forsiktig person”, men det er ikke mor vi da
154<br />
ser men skuespilleren som i frykt for avsløring driver et skuespill, det falske selvet. At<br />
mors MMPI profil nettopp beskriver vansker i sosiale relasjoner underbygger mors<br />
manglende psykososiale fungering! Under dette ytre skall koker den passiv aggressive<br />
personlighet der hat, misunnelse <strong>og</strong> aggressive drifter styrer motiver <strong>og</strong> handlinger!<br />
Helt i tråd med mors hypokondre adferd! Det er ikke denne <strong>sakkyndig</strong>es bilde av mor<br />
barna opplever, det er heller ikke denne mors påstander legen <strong>og</strong> psykiateren beskriver.<br />
Det er den MMPI beskrevne kynisk, manipulative mor som der fremkommer.<br />
Å sitte slik mor gjør hos sin lege, vedl.151-152, å sverte far er ikke en adferd vi finner<br />
ved personer som er ” beskjedene <strong>og</strong> forsiktige”! Å opptre truende <strong>og</strong> aggressivt slik<br />
det beskrives når politiet må fjerne mor slik det er godt beskrevet passer heller ikke til<br />
den ” beskjedene <strong>og</strong> forsiktige”! Mors adferd ovenfor den <strong>sakkyndig</strong>e viser det falske<br />
selvets fremtoning, mors adferd ovenfor barna <strong>og</strong> far er den MMPI beskrevne kyniske<br />
manipulator. Å ringe far 50 ganger i døgnet, oppsøke far på hans bopel, knuse døren, ta<br />
barna ut av skolen er heller ikke typisk for en ” beskjedene <strong>og</strong> forsiktige” person! Å<br />
stikke av med barna på sommerferie for å hindre dem samvær med far år etter år, bryter<br />
<strong>og</strong>så fundamentalt med betegnelsen ” beskjeden <strong>og</strong> forsiktig”! Den <strong>sakkyndig</strong>e lar seg<br />
manipulere, <strong>og</strong> det hun ser er det forutinntatte bildet hun vil se!<br />
Når den <strong>sakkyndig</strong>e så konkluderer med ” Som en konklusjon på del 1 av mandatet mener<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e at mor sin omsorgsevne på kort <strong>og</strong> lang sikt er god.” blir det ikke noen<br />
konklusjon, for det skjer ingen reell vurdering av mors beskrivelser opp mot øvrige<br />
dokumenter, faglitteratur <strong>og</strong> beskrivelser. Den <strong>sakkyndig</strong>e fastslår bare at mor er best,<br />
ved å underslå alt som taler imot mors fungering. Det er ikke en faglig forankret<br />
begrunnelse, men det er den <strong>sakkyndig</strong>es private <strong>subjektiv</strong>e partsinnlegg vi ser<br />
avtegne seg. Det er ikke et svar på mandatet, men et <strong>subjektiv</strong>t partsinnlegg til fordel for<br />
mor! Rettens mandat er således ikke besvart!<br />
Det er betegnende at det i beskrivelsene av mors ”omsorgsevne” ikke er beskrevet et<br />
eneste ord om hvordan mor ivaretar barna! Ikke noe sted gies det eksempler på<br />
hvordan mor ivaretar barna, ikke ett sted beskrives samspillet mellom mor <strong>og</strong> barna! Alt<br />
handler om å bortforklare <strong>og</strong> utelate alt som fremstår som negativt for mor samt beskrive<br />
mor som et offer. Dette besvarer ikke mors omsorgsevne på kort <strong>og</strong> lang sikt! Alt den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e gjør er å fremstille mor på bakgrunn av mors udokumenterte påstander, uten<br />
det minste faglige kildekritiske gjennomgang! Det er ikke mors omsorgsevne som<br />
beskrives, men den <strong>sakkyndig</strong>es ensidige <strong>og</strong> forutinntatte holdning til fordel for<br />
mor.<br />
Som det skulle fremgå av over nevnte diskusjon har ikke den <strong>sakkyndig</strong>es beskrivelser<br />
noe som helst med en faglig forankret vurdering å gjøre, men fremstår kun som et<br />
forutinntatt <strong>subjektiv</strong>t partsinnlegg for mor. Dette er ikke noe annet enn en faglg<br />
svindel!
155<br />
8.1.2 Fars omsorgsevne på kort <strong>og</strong> lang sikt<br />
Det er stor uenighet mellom partene om hvor viktig rolle far har spilt i det eldste barnet<br />
sitt liv i den tiden de bodde sammen, i det mor hevder at hun har vært mye alene med<br />
ansvaret for det eldste barnet, mens far hevder det motsatte; at han var aktivt deltakende i<br />
stell <strong>og</strong> pass <strong>og</strong> daglig omsorg for barnet, at han ikke arbeidet spesielt mye, <strong>og</strong> at mor<br />
dessuten hadde psykiske problemer som slo ut negativt i forhold til henne som<br />
omsorgsevne, blant annet ved at hun ved flere anledninger var ukontrollert emosjonell i<br />
nærvær av det eldste barnet. Dette er momenter som har vært mye fremme I forbindelse<br />
med tvisten mellom partene, <strong>og</strong> de ble <strong>og</strong>så diskutert I premissene for byrettens dom.<br />
Det eldste barnet har nå bodd fast med far i 3 år. Den <strong>sakkyndig</strong> har observert god <strong>og</strong><br />
positiv interaksjon mellom far <strong>og</strong> datter. Far har resurser på mange områder, <strong>og</strong> har<br />
utvilsomt mye å tilføre barna når det gjelder å ta dem med på <strong>og</strong> motivere dem for<br />
sportslige aktiviteter, friluftsliv <strong>og</strong> reiser. Likevel merker den <strong>sakkyndig</strong>e seg at det kan<br />
virke som om mye av den positive kontakten er knyttet til aktiviteter, prestasjoner <strong>og</strong><br />
felles interesser. Fars beskrivelse av barna er overflatisk. Han synes å ha problemer med<br />
empati <strong>og</strong> nærhet som på en nøyaktig måte fanger opp barnas behov. Han synes å ha lett<br />
for å bli overveldet av negative følelser i forhold til mor. Det kan synes som om det å få<br />
bevist at hun er uskikket som omsorgsperson blir viktigere for han enn å sikre seg at det<br />
er barnas behov som gjelder. Dette avspeiler seg på flere måter, bl.a. gjennom utstrakt<br />
fokusering på økonomi <strong>og</strong> praktiske ordninger, den sterke vektleggingen av at han har<br />
gitt mor mange fordeler økonomisk, at han har hentet <strong>og</strong> brakt barna når det ikke var hans<br />
ansvar. I begynnelsen av påskeferien fikk han det yngste barnet en dag for sent fordi hun<br />
innledningsvis gråt <strong>og</strong> nektet å bli med han. Som konsekvens av dette unnlot han å levere<br />
henne tilbake før det var gått en dag ekstra. Den <strong>sakkyndig</strong>e tolker dette som et utrykk for<br />
sviktende samarbeidsevne, som igjen får konsekvenser for omsorgsevnen, fordi egne<br />
behov <strong>og</strong> aggresjon rettet mot partneren blir styrende I stedet for barnets behov for<br />
stabilitet <strong>og</strong> forutsigbarhet blir det primære.<br />
Far oppleves som lite nyansert i forhold til barnas behov. Han viser en uttalt tendens til å<br />
benekte problemer <strong>og</strong> idyllisere forhold knyttet til seg selv som omsorgsperson. Han<br />
beskriver det eldste barnet som ”normal” <strong>og</strong> toner ned bekymringen av klassestyrer sin<br />
bekymring for det eldste barnet sin fungering høsten 2001. Når det likevel ikke blir<br />
nødvendig å kontakte PPT tilskriver han det utelukkende sin egen innsats; han fulgte opp<br />
det eldste barnet I 3-4 uker, <strong>og</strong> så gikk det over. Når det gjelder forklaringen på det<br />
eldste barnet sine symptomer med tilbaketrekning tilskriver han disse å være et resultat<br />
av mor sine disposisjoner I form av hyppig skifte av avtaletidspunkt I forbindelse med<br />
egen skolegang på denne tiden. Den <strong>sakkyndig</strong>e vet ikke årsakene(e) til det eldste barnet<br />
sin tilbaketrekning, men det er ikke poenget I denne sammenhengen, poenget er at far I<br />
stedet for å søke alternative årsaksforklaringer, der kanskje <strong>og</strong>så hans egen atferd <strong>og</strong><br />
holdning spiller en rolle, ensidig legger skylden på mor <strong>og</strong> gjør dette til hovedpoenget.<br />
Mor fikk i stand en avtale med skolen der hun fikk ta det eldste barnet ut i forbindelse<br />
med helgesamvær annen hver fredag mot å gi henne hjemmeundervisning. Mor gjorde<br />
dette ut fra en tanke om at det var til det beste for det eldste barnet å slippe å reise til<br />
Askøy I forbindelse med samvær om torsdagen, <strong>og</strong> hun hadde <strong>og</strong>så fått støtte fra faglig
156<br />
hold (familerådgivningskontoret) i å gjøre dette. Denne ordningen fungerte en kort<br />
periode, <strong>og</strong> i følge mor var det eldste barnet svært fornøyd med den. Da far oppdaget at<br />
det eldste barnet ikke hadde vært på skolen en fredag tok han det opp med skolen, <strong>og</strong><br />
ordningen ble umiddelbart stanset. Dette er slik jeg ser det helt klart i strid med å handle<br />
ut fra barnets beste. Far sitt behov for å få rett i forhold til mor blir det retningsgivende,<br />
ikke hva som er det beste for det eldste barnet. Det samme prinsippet går igjen når far<br />
utrykker seg om mors flytting til Norheimsund. Han fremstiller dette som en egoistisk<br />
impulshandling fra mor sin side <strong>og</strong> har ingen tro på at hun vil bli boende der særlig lenge.<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e sitt inntrykk er at forholdet er meget solid <strong>og</strong> seriøst, noe som <strong>og</strong>så<br />
kommer barna til gode. Far nekter å snakke med mors samboer. Den <strong>sakkyndig</strong>e kan ikke<br />
se at samboeren har oppført seg på en slik måte som kan forklare eller rettferdiggjøre<br />
dette.<br />
Far har mer enn antydet at mors samboer er seksuelt grenseoverskridende i forhold til det<br />
eldste barnet. Måten dette har kommet fram på er ikke til barnas beste. Dersom far<br />
virkelig var bekymret for barna på faktisk grunnlag burde han ha vurdert å politianmelde<br />
samboeren <strong>og</strong> fått jentene gynekol<strong>og</strong>isk undersøkt, slik at det ble satt i gang full<br />
etterforskning av forholdet. I motsatt fall burde han ha holdt slike eventuelle mistanker<br />
for seg selv, all den tid de ikke får noen praktiske konsekvenser, <strong>og</strong> i alle fall er det meget<br />
uheldig for det eldste barnet at han sier til henne at hun ikke behøver å kysse voksne<br />
menn på munnen, <strong>og</strong> i særdeleshet ikke mors samboer. I følge mor <strong>og</strong> hennes samboer<br />
har dette ført til svært negative reaksjoner fra det eldste barnet sin side, som har trukket<br />
seg tilbake fra kontakt med samboeren, som hun i utgangspunktet hadde et tillitsfullt <strong>og</strong><br />
uproblematisk forhold til. Far har <strong>og</strong>så sagt til det eldste barnet at mors samboer kunne<br />
havne I fengsel. Dette er et alvorlig eksempel på sviktende dømmekraft når det gjelder å<br />
sette barnets behov I sentrum, både fordi han gjennom sin handlemåte direkte påfører<br />
henne en stor belastning <strong>og</strong> bekymring som hun over hodet ikke er moden for å takle, <strong>og</strong><br />
fordi han indirekte påvirker samarbeidsklimaet negativt.<br />
Far har gjennom arbeidet med saken gjentatte ganger kommet tilbake til mors psykiske<br />
problemer. Han følte seg lurt av henne, fikk ikke vite at hun gikk til psykiater før hun ba<br />
om penger til å betale regningen <strong>og</strong> visste ikke at hun brukte medisiner før det hadde gått<br />
lang tid. Hennes psyke var direkte foranledningen til at han brøt med henne ”for barnas<br />
skyld”. Etter bruddet har det vært problemer ”fra dag 1”., <strong>og</strong> det er alltid mor som har<br />
startet konfliktene, aldri han, I følge han selv. Dette representerer en måte å oppfatte seg<br />
selv <strong>og</strong> andre på som er meget rigid <strong>og</strong> unyansert. De fleste med erfaring fra vanskelige<br />
parforhold eller samlivsbrudd vet at det dreier seg om kompliserte mekanismer <strong>og</strong><br />
kommunikasjonsmønster der man lett kan føle seg overkjørt eller missforstått av den<br />
andre part. Evne til en viss emosjonell distanse til konflikten er en viktig forutsetning for<br />
konstruktiv dial<strong>og</strong> <strong>og</strong> samarbeid. Far synes totalt å mangle denne distansen når det<br />
gjelder mor. I stedet for å analysere forholdet, bruddet <strong>og</strong> tiden etterpå som et komplisert<br />
samspill mellom to personer der begge har bidratt på godt <strong>og</strong> ondt, projiserer han alle<br />
negative følelser på den andre parten <strong>og</strong> tillegger henne skylden for alle konflikter. Han<br />
sier det rett ut: Hun er den som alltid starter konflikter, mens han aldri har gjort det. Som<br />
overordnet forklaringsmodell bruker han hennes selverkjente psykiske problemer. Men
ehandlingsapparatet ser ikke på dem som betydningsfulle I forhold til hennes<br />
omsorgsevne. Problemene er ikke alvorlige I psykiatrisk diagnostisk forstand.<br />
157<br />
Med en slik innstilling til den andre parten; hun gjør feil, jeg gjør aldri feil, må det<br />
nødvendigvis bli problemer med samarbeidet, <strong>og</strong> til syvende <strong>og</strong> sist er det barna som blir<br />
skadelidende. Barna er glad I <strong>og</strong> knyttet til sin mor. Far sin negative holdning lar seg<br />
neppe skjule, selv om han hevder noe annet. Det mest alvorlige utslaget av dette er at han<br />
har snakket med det eldste barnet om mors samboer <strong>og</strong> nektet henne å ha fysisk kontakt<br />
med han, noe <strong>og</strong>så samboer har opplevd som svært problematisk. Det synes derfor som<br />
om far sin evne til fleksibilitet <strong>og</strong> samarbeid med barnas beste for øyet er begrenset.<br />
Det er fremkommet opplysninger som kan tyde på at fars daglige praktiske ivaretagelse<br />
av barnas behov er mangelfull. Det eldste barnet har hatt et bekymringsfullt stort fravær<br />
fra skolen, far har unnlatt <strong>og</strong> komme med skriftlige meldinger <strong>og</strong> lærer er bekymret for<br />
uregelmessigheter med hensyn til oppfølging av skolearbeidet, mens mor <strong>og</strong>så er<br />
bekymret for sene leggetider <strong>og</strong> for manglende hygiene som hårvask (hos det eldste<br />
barnet) samt at jentene er røde <strong>og</strong> såre nedentil. På det psykol<strong>og</strong>iske plan vises det til<br />
forutgående argumentasjon. Far evner ikke I stor nok grad å ta barnas perspektiv <strong>og</strong> sette<br />
egne behov for å ”vinne” I forhold til mor foran barnas behov. Det synes å være<br />
forankret I fars væremåte <strong>og</strong> personlighet, <strong>og</strong> vil etter all sannsynlighet <strong>og</strong>så prege hans<br />
omsorgsevne på sikt. Sammenlignet med mor kommer han etter dette klart dårligere ut<br />
enn henne, både hva gjelder omsorgsevne på kort <strong>og</strong> lang sikt.<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>es forutinntatthet kommer til syne i de ulike metoder som benyttes<br />
ovenfor partene. Den <strong>sakkyndig</strong>e skriver at ” Det er stor uenighet mellom partene om<br />
hvor viktig rolle far har spilt i det eldste barnet sitt liv i den tiden de bodde sammen”!<br />
Det er kun mor som har påstått at far ikke deltok i stell av det eldste barnet <strong>og</strong> det<br />
først etter at far tar ut separasjon. Da påståes det uten noen dokumentasjon at far<br />
nærmest aldri var hjemme men bare arbeidet. Ja faktisk påståes det <strong>og</strong>så at far ikke<br />
ville arbeide samtidig! Noe som mer viser den manglende l<strong>og</strong>ikk ved mors påstander,<br />
enn faktiske beskrivelser. Den <strong>sakkyndig</strong>es ensidige vektlegging av mors udokumenterte<br />
påstander kommer i et underlig lys når man ser mors beskrivelser av far (i brev) i<br />
samlivet, for der skryter mor av hvor god far er som ”far”! Mor skriver til <strong>og</strong> med etter<br />
separasjonen at hun håper far blir like glad i det yngste barnet som i det eldste! Ikke noe<br />
av dette er vurdert av den <strong>sakkyndig</strong>e! Ensidig legges mors påstander om far til grunn<br />
for vurderinger til tross for at mors påstander er dokumentert som usanne!<br />
På samme måte er det når den <strong>sakkyndig</strong>e beskriver at ”... mor dessuten hadde psykiske<br />
problemer som slo ut negativt I forhold til henne som omsorgsevne, blant annet ved at<br />
hun ved flere anledninger var ukontrollert emosjonell I nærvær av Det eldste barnet.<br />
Dette er momenter som har vært mye fremme I forbindelse med tvisten mellom partene,<br />
<strong>og</strong> de ble <strong>og</strong>så diskutert I premissene for byrettens dom.”! Mens det beviselig foreligger<br />
en rekke beskrivelser av mors avvikende adferd, er ikke den beskrevet eller vurdert<br />
noe sted av den <strong>sakkyndig</strong>e, til tross for at dette ”har vært mye fremme”!! Alle<br />
beskrivelsene av mors avvikende adferd er utelatt i rapporten! Da kan man heller<br />
ikke gjøre noen objektiv vurdering av partenes omsorgsevne slik den <strong>sakkyndig</strong>e gjør!
Helt ensidig legger den <strong>sakkyndig</strong>e mors udokumenterte påstander til grunn som sannhet,<br />
selv om de dels er selvmotsigende <strong>og</strong> dels er bevist som usanne!<br />
158<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e beskriver korrekt at ” Det eldste barnet har nå bodd fast med far I 3 år”.<br />
Men mor påstår i sine stevninger <strong>og</strong> prosesskriv at det eldste barnet har bodd like mye<br />
om ikke mer hos mor i denne perioden! Om det hadde vert sant er det et paradoks at<br />
hun går til sak! Det viser igjen at mor avsløres i løgner om far uten at den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
evner se dette!<br />
Mens både mor i samlivet <strong>og</strong> den <strong>sakkyndig</strong>e beskriver at ” Den <strong>sakkyndig</strong> har observert<br />
god <strong>og</strong> positiv interaksjon mellom far <strong>og</strong> datter. Far har resurser på mange områder,<br />
<strong>og</strong> har utvilsomt mye å tilføre barna når det gjelder å ta dem med på <strong>og</strong> motivere dem<br />
for sportslige aktiviteter, friluftsliv <strong>og</strong> reiser” påstår den <strong>sakkyndig</strong>e at far har<br />
problemer. Et paradoks blir det at det ikke foreligger en eneste beskrivelse av at mor<br />
aktiviserer seg med barna!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e fortsetter ”Likevel merker den <strong>sakkyndig</strong>e seg at det kan virke som om<br />
mye av den positive kontakten er knyttet til aktiviteter, prestasjoner <strong>og</strong> felles<br />
interesser.” Først skryter den <strong>sakkyndig</strong>e av at det er ”... observert god <strong>og</strong> positiv<br />
interaksjon mellom far <strong>og</strong> datter..”, i aktiviteter mellom far <strong>og</strong> barn, ”... <strong>og</strong> motivere dem<br />
for sportslige aktiviteter, friluftsliv <strong>og</strong> reiser”! Deretter gjøres de samme aktiviteter til et<br />
negativt aspekt ved far : ”... det kan virke som om mye av den positive kontakten er<br />
knyttet til aktiviteter, prestasjoner <strong>og</strong> felles interesser.”! Det er faktisk l<strong>og</strong>isk at mye av<br />
den ”positive interaksjon” i ”aktiviteter” mellom foreldre <strong>og</strong> barn faktisk skjer<br />
nettopp i aktiviteter med barna når det er aktiviteter med barna den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
observerer. Hvor ellers enn i aktiviteter med barna er det noen av foreldrene har kontakt<br />
med barna! Og hvor ellers er det den <strong>sakkyndig</strong>e observerer barna i relasjon til<br />
foreldrene? Igjen hvorfor er det ingen observasjoner eller beskrivelser av at mor er i<br />
aktivitet med barna? Ut i fra en <strong>sakkyndig</strong> vurdering er dette et pluss for far! Det er<br />
<strong>og</strong>så et paradoks at 2 andre <strong>sakkyndig</strong>e, uavhengig av hverandre, bare dager<br />
senere kommer til stikk motsatt konklusjon når det gjelder fars omsorgsevne <strong>og</strong><br />
evne til ”å se barnas emosjonelle behov” slik vedlegg 2 <strong>og</strong> 3 viser!<br />
En får inntrykk av at positive trekk ved far MÅ vinkles negativt! Far SKAL ikke ha<br />
positive sider, for det kompliserer beskrivelsen av mor som best! Det meget alvorlige<br />
aspektet her er jo at det ikke er beskrevet et eneste sted at mor aktiviserer seg med<br />
barna, <strong>og</strong> at det dermed ikke finnes en slik positiv interaksjon mellom mor <strong>og</strong> barn!<br />
Selv i dag er det andre enn mor som aktiviserer seg med barna!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e påstår at ” Fars beskrivelse av barna er overflatisk. Han synes å ha<br />
problemer med empati <strong>og</strong> nærhet som på en nøyaktig måte fanger opp barnas behov.”,<br />
mens det over i premissene ikke finnes noen beskrivelser som entydig kan tolkes på en<br />
slik måte! De ”vurderingene” som gjøres bygger på andre forutsetninger enn<br />
observasjoner! De synes utelukkende å bygge på den saksyndiges preferanser for mor <strong>og</strong><br />
på hva mor påstår om far! Det er ikke faglige størrelser <strong>og</strong> helt uvesentlige i en faglig<br />
rapport! Det synes komme til syne en holdning der det beskrives <strong>og</strong> påståes trekk
ved far som ikke er observert eller dokumentert, men som blir påstått kun for at<br />
far skal komme dårligere ut! Far skal ikke fremstå positivt!<br />
159<br />
Det beskrives videre at ” Han synes å ha lett for å bli overveldet av negative følelser I<br />
forhold til mor”. Uansett om dette er et trekk ved far eller ikke, blir en slik<br />
vurdering av far helt verdiløs om det ikke samtidig kan dokumenteres at dette ikke<br />
<strong>og</strong>så er et trekk ved mor! Og er det noe som kan dokumenteres i denne sak er det at<br />
mor nettopp ” lar seg overveldet av negative følelser I forhold til far!” Alle de<br />
dokumenterte beskrivelser av mor både før, <strong>og</strong> etter separasjonen er en endeløs<br />
beskrivelse av negative følelser for far! Alle mors beskrivelser av far er en endeløs<br />
rekke negative beskrivelser! Den <strong>sakkyndig</strong>e har ikke vurdert dette noe sted <strong>og</strong><br />
dermed blir det helt uinteressant om far skulle oppfates slik! Dette er alvorlig<br />
metodesvikt. Både mors lege <strong>og</strong> psykiater gjengir nettopp slike beskrivelser fra mor,<br />
som i høyeste grad bygger på negative følelser for far! Vedlegg 151-152 til stevning i<br />
2006 beviser dette! Mor skriver selv at hun ikke er ferdig med far, hun skriver til UDI at<br />
de må kaste fars nye kone ut av landet, hun beskriver seg å savne far, mor beskriver selv<br />
hvordan hun misunner far slik det refereres fra beskrivelser fra det eldste barnets lærer,<br />
”far hadde ny kone <strong>og</strong> nytt hus”!!<br />
Alt dette viser at mor overveldes av negative følelser for far. Hennes egen lege bekrefter<br />
at mor går rundt å kaller far for en psykopat! Mors egne beskrivelser <strong>og</strong> påstander om far<br />
til den <strong>sakkyndig</strong>e er en endeløs rekke negative udokumenterte påstander! Slik mor<br />
stikker av med barna på sommerferie både 2001 <strong>og</strong> 2002 handler om å hindre barna<br />
kontakt med sin far! Alt dette er et utslag av negative følelser for far! Alt dette unnlater<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e å problematisere ovenfor mor! En kan få inntrykk av at den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
har forvekslet notatene for mor <strong>og</strong> far! Beskrivelsene av mors negative følelser for far er<br />
så overveldende at det må aktiv fortrengning til fra den <strong>sakkyndig</strong>e for å unngå å ta slike<br />
beskrivelser med i rapporten! Det er ingen tvil om at dette er gjort bevist. Det foregår en<br />
bevist siling <strong>og</strong> forvrengning av datagrunnlaget i saken! Dette er overhodet ikke faglig<br />
holdbart! Igjen er det en metode for far <strong>og</strong> en annen for mor!
160<br />
Skissen over kan være et eksempel typisk for den <strong>sakkyndig</strong>e i denne saken. Forelder 1,<br />
er far <strong>og</strong> forelder 2, er mor. Alt far kommer med filtreres i et filter bestående av den<br />
<strong>sakkyndig</strong>es forutinntatte hypotese om at mor skal ha omsorgen! Alt som taler for fars<br />
omsorgsevne blir her fjernet <strong>og</strong> deler resten kommer gjennom til sakens premisser!<br />
Komparenter på fars side møter samme skjebne <strong>og</strong> filtreres før de blir premisser, om de i<br />
det hele tatt kommer med som premisser! Mor (forelder 29 har direkte tilgang til<br />
premisser <strong>og</strong> langt flere komparenter hos mor bidrar til overvekt av premisser på mors<br />
side! Likeledes er det mors udokumenterte påstander mors komparenter viderebringer!<br />
Det vi får dokumentert i dette er at det benyttes ulike metoder på partene. Samtidig<br />
dokumenterer dette at den <strong>sakkyndig</strong>es fokus er å sverte far, samt hindre fars<br />
beskrivelser i å komme frem, ved ensidig påstå negative beskrivelser av far helt løsrevet<br />
fra om disse <strong>og</strong>så forefinnes hos mor eller ikke, hvilket gjør fars negative sider helt<br />
uinteressante! Man kan ikke klandre far for en adferd når man ikke vet om mor har den<br />
sakke adferden eller ikke! Da blir fars adferd helt irrelevant!<br />
Når den <strong>sakkyndig</strong>e så skriver at ” Det kan synes som om det å få bevist at hun er<br />
uskikket som omsorgsperson blir viktigere for han enn å sikre seg at det er barnas<br />
behov som gjelder.” begår hun igjen den samme feilen. Igjen blir det en metode for mor<br />
<strong>og</strong> en annen for vurderingen av far! Om far oppfattes som opptatt med å bevise at<br />
mor ikke er egnet, blir det helt irrelevant om det viser seg at mor gjør det samme!<br />
Igjen kan vi se på mors beskrivelser av far, som er en endeløs rekke av udokumenterte<br />
påstander om nettopp fars ”udugelighet” som omsorgsperson! På tross av denne påståtte
161<br />
”udugelighet” ville mor ha far tilbake <strong>og</strong> gikk svært langt i å få til det! Mor går imidlertid<br />
lenger, hun påstår ikke bare at far ikke egner seg som omsorgsperson, hun påstår <strong>og</strong>så at<br />
far er en psykopat <strong>og</strong> behandlet mor ”fælt” i samlivet. Hennes legers beskrivelser viser<br />
dette! For øvrig er det helt irrelevant hva den <strong>sakkyndig</strong>e ”synes” da synsing ikke har noe<br />
i en faglig setting å gjøre! Det som skiller fag fra ikke-fag er nettopp at man ikke synser,<br />
men kan bevise <strong>og</strong> dokumentere!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e fortsetter sin endimmenasjonale forståelse av fars adferd når hun skriver<br />
”I begynnelsen av påskeferien fikk han det yngste barnet en dag for sent fordi hun<br />
innledningsvis gråt <strong>og</strong> nektet å bli med han. Som konsekvens av dette unnlot han å levere<br />
henne tilbake før det var gått en dag ekstra”! Så enkelt kan det beskrives når man utelater<br />
all bakgrunns innformasjon i et forsøk på å sverte far! Kompleksiteten av denne<br />
hendelsen er beskrevet over under premissene.<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e fortsetter å prøve å få noe ensidig negativt på far <strong>og</strong> nærmest desperat<br />
skriver hun, etter å ha vist til problemene ved det yngste barnets reaksjon ved<br />
påskeferien: ”Den <strong>sakkyndig</strong>e tolker dette som et utrykk for sviktende samarbeidsevne,<br />
som igjen får konsekvenser for omsorgsevnen, fordi egne behov <strong>og</strong> aggresjon rettet mot<br />
partneren blir styrende i stedet for barnets behov for stabilitet <strong>og</strong> forutsigbarhet blir det<br />
primære.”! At far skal ha ”beholdt det yngste barnet en dag ekstra” er bevis på en<br />
sviktende samarbeidsevne. I den konkrete hendelsen blir det da imidlertid like<br />
sviktende samarbeidsevne når mor gjør så barnet ikke vil med far, <strong>og</strong> med det beholder<br />
det yngste barnet en dag ekstra!! Hva som skjedde <strong>og</strong> årsaken til det er imidlertid mindre<br />
interessant, for det virkelig alvorlige her er at far anklages for dårlig samarbeidsevne,<br />
”.... som igjen får konsekvenser for omsorgsevnen”! Det forelå omfattende<br />
dokumentasjon på at mor nektet å samarbeide med far før 2002, <strong>og</strong> etter 2002 er<br />
dokumentasjonen enda mer overveldende! Da blir det interessant at den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
mener det får konsekvenser for omsorgsevnen fordi ”... egne behov <strong>og</strong> aggresjon rettet<br />
mot partneren blir styrende I stedet for barnets behov for stabilitet <strong>og</strong> forutsigbarhet<br />
blir det primære”!<br />
Mors negative beskrivelser av far over, mors udokumenterte påstander til sine leger <strong>og</strong><br />
andre er alle et bevis på at den adferd den <strong>sakkyndig</strong>e påstår er beskrivende for far,<br />
faktisk er typisk for mor! Dermed skades barna av mors adferd, mens den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
ikke problematiserer dette noe sted! Det er forskjellsbehandling <strong>og</strong> bruk av ulike<br />
metoder. Man kan ikke legge til grunn vurderinger som stammer fra ulike metoder, når<br />
det gjelder sammenligning! Dette er ikke faglig holdbart!<br />
Det er overveldende dokumentert at mors aggresjon mot far er en betydelig faktor etter<br />
separasjonen. Mors både passive <strong>og</strong> aktive aggresjon mot far går foran barnas<br />
behov. Igjen tillegges far ensidige negative trekk som mor i høyeste grad har! Igjen<br />
er det en metode for far <strong>og</strong> en annen for mor! Dette er gjennomgående i rapporten <strong>og</strong> en<br />
klar strukturfeil begått av den <strong>sakkyndig</strong>e! De vurderinger <strong>og</strong> negative beskrivelser hun<br />
her gjør av far blir kun <strong>subjektiv</strong>e partsinnlegg til fordel for mor <strong>og</strong> har ikke noe i en<br />
faglig rapport å gjøre!
Det kan være grunn til å se om det ikke nettopp er fars evne til å se barnas behov<br />
som gjør at han stiller spørsmål ved mors omsorgsevne!<br />
162<br />
Direkte latterlig blir det når den <strong>sakkyndig</strong>e tilkjennegir at ”... barnets behov for stabilitet<br />
<strong>og</strong> forutsigbarhet er det primære.”! Når vi ser det eldste barnets problemer vinteren<br />
2001/2002 som nettopp var forårsaket av mors stadig skiftende samværs<br />
tidspunkter! Det eneste problemet barna fikk mens de levde med far, var at mors adferd<br />
ble uforutsigbar <strong>og</strong> ustabil for barna! Når så far ensidig kritiseres for dette uten at dette<br />
vurderes ved mors adferd, benyttes det igjen to ulike standarder, metoder!<br />
Vurderingene til den <strong>sakkyndig</strong>e blir ut i fra et faglig vitenskapelig basert grunnlag helt<br />
uinteressante! De fremstår kun som <strong>subjektiv</strong>e partsinnlegg for mor, der beskrivelser<br />
bygger på den <strong>sakkyndig</strong>es ”synsing”!!<br />
Når man først er inne på uvitenskaplig metodikk bør man legge merke til at etter<br />
først å ha ramset opp en del positive egenskaper hos far skriver den <strong>sakkyndig</strong>e at ”<br />
Likevel merker den <strong>sakkyndig</strong>e seg at det kan virke som....”, uten at det er beskrevet<br />
noen observasjon som underbygger hva den <strong>sakkyndig</strong>e skal ha ”merket seg har<br />
virket som.. ”! Det vi får servert er imidlertid at det den <strong>sakkyndig</strong>e ”har merket seg<br />
at det har virket som” er negative karakteristikker, der far både mangler empati <strong>og</strong><br />
heller ikke evner beskrive barna annet enn ”overflatisk”! Uten at det er gitt noen<br />
eksempler på det! Det totale fravær av beskrivelser av observasjoner som<br />
understøtter en slik vurdering gjør dette helt uinteressant faglig. I realiteten<br />
kommer den <strong>sakkyndig</strong>e med vurderinger det ikke foreligger noen observasjoner<br />
eller premisser som underbygger! Dermed bygger den <strong>sakkyndig</strong>e på egne<br />
<strong>subjektiv</strong>e preferanser for det som må være en forutinntatt hypotese, der barna skal<br />
til mor!<br />
Det alvorlige her er imidlertid at beskrivelser som ”merket seg.... har virket som” ikke<br />
har noe i en faglig vitenskapelig setting å gjøre. Den <strong>sakkyndig</strong>e kan ”merke seg” mye<br />
rat uten at det har noen som helst interesse i en faglig setting! Fag bygger på<br />
dokumenterbar kunnskap, på empiri <strong>og</strong> fakta! Hva den <strong>sakkyndig</strong>e ”merker seg” eller hva<br />
virkeligheten ”virker som” er fullstendig irrelevant! I møte med narsissistiske<br />
personligheter kan virkeligheten ”virke som” mye rart, slik vi får det dokumentert i<br />
denne saken! Dette viser at den <strong>sakkyndig</strong>e ikke tar alvorlig fars dokumenterte<br />
bekymring for barna i det hele tatt! I stedet latterliggjøres fars utsagn ved at de settes i<br />
gåseøyne!<br />
Hva den <strong>sakkyndig</strong>e ”merker seg” bygger på den <strong>sakkyndig</strong>es <strong>subjektiv</strong>e preferanser <strong>og</strong><br />
egne opplevelse, <strong>og</strong> hva ting ”virker som” bygger i høyeste grad på <strong>subjektiv</strong>e<br />
oppfattelser av det materiale man bringer inni saken i kombinasjon med den <strong>sakkyndig</strong>es<br />
<strong>subjektiv</strong>e opplevelse av virkeligheten <strong>og</strong> tidligere påvirkninger fra denne!! Det er hva<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e kan dokumentere empirisk ut i fra faglitteratur <strong>og</strong> faktakunnskap som er<br />
interessant <strong>og</strong> ikke en slik magefølelse vi her får beskrevet!<br />
Forskjellen på en fagperson <strong>og</strong> en ikke-fagperson er jo nettopp at der en virkelighet<br />
kan ”virke som” mye rart, der krever fagpersonen fakta <strong>og</strong> dokumentasjon, mens
ikke-fagpersonen godtar det magefølelsen <strong>og</strong> <strong>subjektiv</strong>e preferanser tilsier! I så<br />
måte fremstår den <strong>sakkyndig</strong>e som en ikke-fagperson!<br />
163<br />
Den manglende faglige integritet som her fremkommer underbyger rapportens ensidige<br />
<strong>og</strong> forutinntatte holdning der det vesentlige er å bevise at mor fungerer, ikke å beskrive<br />
hvem som er best egnet! En slik ensidig ”mor fungerer” beskrivelse er en klinisk vurdert<br />
beskrivelse! Det er helt irrelevant at mor kan fungere med piler <strong>og</strong> nettverk, i en setting<br />
der det skal sammenlignes hvem av to som er best egnet!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>es ”vurderinger” blir direkte patetisk når vi ser mors egne<br />
beskrivelser av far i samlivet som en som evner se når hun hadde det vanskelig <strong>og</strong><br />
støtte mor når hun hadde behov for det! Mor dokumenterer selv, før far tar ut<br />
skilsmisse at far har empati både for henne <strong>og</strong> barna! Likeledes blir det et<br />
paradoks at fars MMPI profil faktisk beskriver god evne til innlevelse <strong>og</strong> empati!<br />
Ikke noe av dette vurderes av den <strong>sakkyndig</strong>e! Alt som i en faglig setting taler for far<br />
utelates, mens mors udokumenterte påstander om far legges til grunn! Det har lite med<br />
fag å gjøre, men desto mer med <strong>subjektiv</strong>e preferanser å gjøre!<br />
Det vurderes heller ikke noe sted om far kan ha grunn til å bli ”overveldet av negative<br />
følelser” når mor driver sitt manipulative spill <strong>og</strong> beskriver far som en psykopat! Hadde<br />
far grunn til å reagere slik? Er det mer naturlig å reager slik enn å la være...? Etter å ha<br />
vært mors h<strong>og</strong>gestabbe for mors hypokondre, hysteriske <strong>og</strong> depressive trekk i 8 år, <strong>og</strong><br />
utsatt for ukentlige skyllebøtter <strong>og</strong> negative beskrivelser, er det kanskje ikke så rart at<br />
far kan føle seg overveldet av negative følelser for mors adferd!<br />
Det hjelper ikke påstå at den ene har et negativt trekk om det ikke kan<br />
dokumenteres som et generelt trekk ved personen <strong>og</strong> man ikke samtidig<br />
dokumenterer at den andre personen ikke har dette trekket! Dessverre er det, det<br />
som skjer i denne rapporten. Det påståes en del negative trekk den <strong>sakkyndig</strong>e ikke<br />
”synes” er bra, men vurderes ikke noe sted verken om dette er et generelt trekk<br />
eller om det kan relateres til en spesiell situasjon. Likeledes blir ikke samme trekk<br />
vurdert hos den andre part! Man kan dermed ikke kritisere den ene part for et<br />
trekk om man ikke samtidig forvisser deg om at den andre ikke har dette negative<br />
trekket <strong>og</strong>så!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e fortsetter sin ensidige kritikk av far ” Far oppleves som lite nyansert I<br />
forhold til barnas behov. Han viser en uttalt tendens til å benekte problemer <strong>og</strong><br />
idyllisere forhold knyttet til seg selv som omsorgsperson”! Påstanden fremstår underlig<br />
da det ikke er beskrevet hvilke behov far ikke evner se. Over beskrives fars relasjon til<br />
barna som god <strong>og</strong> nær, her påståes det at far er lite nyansert!<br />
Ordbruken om å benekte problemer finnes det lite observasjoner <strong>og</strong> beskrivelser av<br />
over. Det som er beskrevet om far gir ingen slike indikasjoner! Det er den <strong>sakkyndig</strong>es<br />
tolkninger <strong>og</strong> forvrengning av MMPI skåren som vist over som bringer en slik<br />
beskrivelse frem. Fars MMPI skår viser tvert imot det motsatte! Det synes fremkomme<br />
en metode hos den <strong>sakkyndig</strong>e at hun tolker fars MMPI skår (K-skalene) ut i fra at far er
164<br />
en psykisk syk person. Som det meget klart er dokumentert fra MMPI testen (se<br />
vurdering av MMPI test) er den tolkningen den <strong>sakkyndig</strong>e gjør for en psykisk syk<br />
populasjon, derav kommer beskrivelsene av ӌ benekte problemer <strong>og</strong> idyllisere forhold<br />
knyttet til seg selv”! Problemet er bare at en tolkning for en frisk populasjon er stikk<br />
motsatt! Og far tilhører en frisk populasjon!<br />
Når så faglitteraturen beskriver at : Hataway (1989) s.64-65: ”Korreksjonskalaen (K)<br />
er den mest komplekse av validitetskalaene. Det er imidlertid viktig å observere at<br />
personer som fungerer bra <strong>og</strong> er følelsesmessig stabile, ofte beskriver seg selv med samme<br />
ord. Det vil se at deres liv er akkurat så bra som de oppgir på denne skalaen”.<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e vurderer ikke dette noe sted! Det er faglig svikt, det er i høyeste grad<br />
kunnskapsvikt, å tolke et resultat stikk motsatt av faglitteraturen! Når det gjøres så<br />
bevist som i denne rapporten blir det <strong>og</strong>så faglig svindel, ved at det bevist trikses med<br />
datagrunnlaget!<br />
Men igjen, er det vurdert noe sted om mor kan ha disse trekk? Det finnes ingen slike<br />
vurderinger <strong>og</strong> dermed blir en slik påstand om far helt verdiløs i en faglig sammenheng.<br />
Når det så klart fremgår av mors egne beskrivelser at hun selv i høyeste grad idealiserer<br />
seg selv, <strong>og</strong> ikke viser noen evne overhodet til å se sin egen deltagelse i konflikten blir<br />
en slik kritikk av far bare et ensidig <strong>subjektiv</strong>t partsinnlegg til fordel for mor! Det er<br />
ikke en faglig vurdering av to foreldre, men en ensidig anklage av far!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>es forsøk på å forklare fars påståtte ensidige adferd fremstår igjen som<br />
underlig når den <strong>sakkyndig</strong>e skriver ” Den <strong>sakkyndig</strong>e vet ikke årsakene(e) til det eldste<br />
barnet sin tilbaketrekning, men det er ikke poenget i denne sammenhengen, poenget er at<br />
far i stedet for å søke alternative årsaksforklaringer, der kanskje <strong>og</strong>så hans egen atferd<br />
<strong>og</strong> holdning spiller en rolle, ensidig legger skylden på mor <strong>og</strong> gjør dette til<br />
hovedpoenget.”!<br />
For det første ser vi her en beskrivelse av en klinisk forståelse <strong>og</strong> tankegang. Det er<br />
ikke årsak som er viktig, men å tenke fremover <strong>og</strong> bli frisk! I en slik klinisk setting<br />
kan det være vesentlig å være åpen for at det kan være mange årsaker, for årsaken<br />
er egentlig av mindre verdi i en slik setting. Man verken kan eller vil gjøre stort<br />
med årsaker i mange kliniske tilfeller, fordi ofte ligger årsaker i barndommen!<br />
Dermed blir det viktigere å se fremmover <strong>og</strong> tenke positivt i stedet for å klandre<br />
egne foreldre for deres tilkort kommenhet! Det viktige med en deprimert er å bli<br />
frisk, komme seg videre i livet <strong>og</strong> ikke fordype seg i barndommens traumer! De<br />
årsaker kan man vanskelig gjøre noe med! Når fagfolk advarer mot en slik klinisk<br />
tankegang er det fordi en <strong>sakkyndig</strong>e setting skjer i helt andre rammer. Her skal<br />
det vurderes hvem av to som kan gi barna best omsorg på sikt!<br />
Videre ser vi igjen den ensidige metodikk, der far kritiseres for ensidig å legge ansvar for<br />
en spesiell episode med det eldste barnet, på mor! Det dokumentene forteller oss er at far<br />
var den eneste som gjorde noe aktivt da barnets problemer ble kjent. Far stanset<br />
byttingen av samvær. Både skole <strong>og</strong> mor beskrev at det hjalp på barnets problemer!
165<br />
Ansvaret for byttingen av samvær er utvilsomt mors. Det var hun som stadig ville<br />
bytte samvær! Den <strong>sakkyndig</strong>e har selv over beskrevet at manglende stabilitet <strong>og</strong><br />
forutsigbarhet ”får konsekvenser for omsorgsevnen”! Når far så er den som<br />
stabiliserer barnas situasjon <strong>og</strong> faktisk bidrar til både stabilitet <strong>og</strong> forutsigbarhet,<br />
blir anklagene mot far et bevis på at den <strong>sakkyndig</strong>es vurderinger ikke styres av<br />
empiriske observasjoner, men av et forutinntatt holdning om at mor skal vinne!<br />
Saken blir snudd på hodet, far får skylden for mors adferd! I en klinisk tankegang kan<br />
årsak sikkert være av mindre viktighet, i en hverdagslig setting er årsak viktig for kun en<br />
forståelse av den vil kunne bedre barnets situasjon!<br />
Og igjen er det egentlig helt irrelevant om far har den påståtte adferd eller ikke, for<br />
det blir aldri vurdert om denne adferden <strong>og</strong>så finnes hos mor! Dermed kan far i<br />
prinsippet være en virkelig jævel, uten at det får konsekvenser fordi mor kan være en<br />
enda større jævel! Den samme vurdering (metode) er ikke benyttet på mor! At<br />
dokumentene <strong>og</strong> den <strong>sakkyndig</strong>es egne beskrivelser av mors påstander klart viser at mor<br />
har en slik avvikende adferd gjør ikke saken bedre! Igjen avsløres mangel på faglig<br />
akseptabel metode!<br />
Et annet moment er at det ikke foreligger noen beskrivelser eller observasjoner av<br />
at far ensidig legger ansvaret på mor i denne situasjonen. Det far beskriver er at<br />
når han stanset byttingene av samvær, da ble barnets situasjon bedre! At mor var<br />
årsak til de stadige byttinger er det ingen tvil om! At barnet selv beskrev de stadige<br />
byttinger som problemet, er det heller ingen tvil om! Dermed sitter vi igjen med et<br />
desperat forsøk fra den <strong>sakkyndig</strong>e på å gjøre skyldspørsmålet til en akademisk<br />
øvelse i bortforklaring! Hensikten er opplagt å pulverisere mors ansvar for<br />
byttinger, samt fremstille far negativt! Metoden er å benytte en klinisk tankegang<br />
om at årsak ikke er det vesentlige!!<br />
Problemet for den <strong>sakkyndig</strong>e blir at hun gjør barnets problem om til en<br />
akademisk øvelse der det viktige ikke er å skape stabilitet <strong>og</strong> forutsigbarhet, men ”å<br />
søke alternative årsaksforklaringer”! Dette er helt i tråd med en klinisk tankegang,<br />
som fagfolk advarer mot i <strong>sakkyndig</strong>e settinger! Det er klart at den <strong>sakkyndig</strong>e med<br />
dette faktisk slår beina under sin egen tidligere vektlegging <strong>og</strong> argumentasjon om at<br />
”.... barnets behov for stabilitet <strong>og</strong> forutsigbarhet blir det primære”! Her er det ikke<br />
det som blir det primære, men ”å søke alternative årsaksforklaringer”! Dersom<br />
barnets behov er det primære, vil det å finne årsak til barnets problem være det<br />
primære for å bedre barnets situasjon. Det bedrer ikke barnets behov å ”søke<br />
alternative årsaksforklaringer” derimot pulveriserer det mor ansvar for byttinger<br />
av samvær! I realiteten driver den <strong>sakkyndig</strong>e et spill for å bortforklare mors<br />
avvikende adferd, gjennom å projisere mors ansvar over på far <strong>og</strong> gjøre far til<br />
syndebukk! Det handler ikke om fag, men om <strong>subjektiv</strong>e preferanser!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e hopper fra det ene standpunkt til det andre i et desperat forsøk på<br />
å sverte far på alle mulige måter. I sin iver vurderes far både for det ene <strong>og</strong> det<br />
andre, mens mor ikke vurderes for de samme atferder. Dermed går den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
i sin egen felle, ved at partene utsettes for fundamentalt forskjellige metoder! Da
166<br />
kan man heller ikke sammenligne utfallet slik den <strong>sakkyndig</strong>e faktisk gjør! Den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e konkluderer ikke, bare fastslår at far er dårligere enn mor ved at hun<br />
ensidig konstruerer problemer ved far! Det er imidlertid ikke en faglig holdbar<br />
metode <strong>og</strong> dermed blir rapporten ikke et faglig dokument, men igjen et <strong>subjektiv</strong>t<br />
partsinnlegg for mor!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>es ensidige kritikk av far avsløres meget lett når man ser påstander om at<br />
det viktige er ”å søke alternative årsaksforklaringer”. For at en slik kritikk skal ha noen<br />
mening må den <strong>sakkyndig</strong>e faktisk dokumentere at mor evner å ”å søke alternative<br />
årsaksforklaringer”! Mor må være bedre på det trekket som vurderes! Det fremgår<br />
meget tydelig av mors beskrivelser over at hun ikke gjør. Mors leger dokumenterer dette<br />
meget godt! Deres beskrivelser er en ensidig ansvarsfraskrivelse for mor <strong>og</strong> en<br />
ensidig ansvarliggjøring av far! Dermed er den <strong>sakkyndig</strong>e avslørt! Mor viser ingen<br />
evne til å søke alternative årsaksforklaringer selv, fordi hun ensidig legger alt ansvar på<br />
far <strong>og</strong> gir han ensidig skylden for sine psykiske problemer, selv om hun selv samtidig<br />
beskriver at de hadde sin opprinnelse i vanskelige barndomsopplevelser!<br />
Det blir viktig å gå hardt ut mot far, for et fokus på mors rolle her ville rasert alle de<br />
”vurderinger” den <strong>sakkyndig</strong>e gjør både om mor <strong>og</strong> far. Om fokuset hadde blitt på mors<br />
handlinger, ville det blitt avslørt at hun kun er bekymret for sin egen krenkbarhet, <strong>og</strong><br />
ikke for barnas emosjonelle utvikling.<br />
Det fremstår som meget klart at den <strong>sakkyndig</strong>e begår den fundamentale<br />
attribusjonsfeil (mot far)! Mor sin avvikende adferd tilskrives omgivelsene<br />
(separasjon) mens fars påståtte negative adferd skyldes far, <strong>og</strong> i alle fall ikke mor!<br />
Igjen er det en metode for far <strong>og</strong> en for mor! Dette er så gjennomført at det må<br />
bygge på en bevisst strategi av den <strong>sakkyndig</strong>e! Fars reaksjon på mors<br />
provokasjoner er et yndet tema, mens mors provokasjon aldri omtales!<br />
Det er <strong>og</strong>så et paradoks at det ikke noe sted finnes en vurdering for <strong>og</strong> imot de påstander<br />
som kommer. Det er en ensidig kritikk av far som beskrives. Underlaget bygger<br />
utelukkende på mors udokumenterte påstander! Det må gå galt i en faglig setting! Når<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e selv skriver at ” Den <strong>sakkyndig</strong>e vet ikke årsakene(e) til det eldste barnet<br />
sin tilbaketrekning....” blir det ikke faglig holdbart å begynne å klandre far ensidig for at<br />
han gjør noe med barnets vanskelige situasjon! Årsaken til at mor reagerer så negativt<br />
på at far stanser den omfattende byttingen av samvær, må sees opp imot mors<br />
grandiose selvbilde! Mor tror hun kan gjøre som hun vil, heve seg over alle andre, barna<br />
inkludert! Dermed er vi rett inn i den narsissistiske personlighets beskrivelse! Det er et<br />
typisk trekk ved denne typen personlighet at de mener seg hevet over enhver moralsk <strong>og</strong><br />
juridisk lov! De føler seg <strong>og</strong>så hevet over enhver annen persons behov <strong>og</strong> ønsker. Dette<br />
blir aldri vurdert av den <strong>sakkyndig</strong>e!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e skriver videre ” Mor fikk I stand en avtale med skolen der hun fikk ta<br />
det eldste barnet ut I forbindelse med helgesamvær annen hver fredag mot å gi henne<br />
hjemmeundervisning.”! Igjen hever mor seg over hva som er til barnets beste, for å<br />
tilfredstille sine egne behov! Igjen er det den narsissistiske personlighet som blir synlig.
167<br />
Over beskriver mor selv, at hun ikke gjorde skolearbeid med det eldste barnet disse<br />
dagene! Mor sier <strong>og</strong>så at hun ikke fortalt far om disse fridagene for barnet for hun viste<br />
det ville blir bråk! Meldingsprotokollen på skolen viste likeledes at det ikke foreligger<br />
meldinger på disse fraværene, <strong>og</strong> det fremgår <strong>og</strong>så at det etter disse fraværene ikke var<br />
gjort lekser i tråd med mors egne innrømmelser! Ut i fra disse fakta kritiseres så far når<br />
han setter en stopper for disse fridagene. At lærer selv utrykker skepsis fordi barnet<br />
trengte undervisningen blir oversett! Den <strong>sakkyndig</strong>e snur problemene på hodet <strong>og</strong><br />
unngår dermed å problematisere mors adferd som opplagt var til skade for barnet <strong>og</strong> i<br />
høyeste grad bidro til konflikt! Dermed flyttes fokus fra mors provokasjon til fars<br />
reaksjon i ettertid.<br />
Det kan ikke være noen tvil om at fars reaksjon var til barnets beste, jmf skolens egne<br />
beskrivelser. Når det overhodet ikke problematiseres hva mor driver med av<br />
konfliktskapende adferd, kan man selvfølgelig ikke kritisere far for å gjenopprette Status<br />
Quo! Igjen er det en metode for far <strong>og</strong> en for mor! Mor kan finne på hva hun vil, men<br />
når far stabiliserer situasjonen for barna, blir han tillagt ansvar! Det viser med<br />
hvilken ensidighet <strong>og</strong> desperasjon den <strong>sakkyndig</strong>e prøver å skyve ansvaret ensidig over<br />
på far, i strid med sin egen kritikk av far for å være ensidig! Det vurderes ikke noen<br />
sted om det kunne være andre årsaker til at mor tviholdt på noen timers samvær torsdag<br />
ettermiddag! Men ut i fra den <strong>sakkyndig</strong>es l<strong>og</strong>ikk er jo ikke årsak viktig, bare mor får det<br />
som hun vil! I stedet for at mor tilpasser seg barnet er det barnet som må tilpasse seg<br />
mor! Igjen den narsissistiske egosentriske holdning, der mor så føler seg ”krenket” når<br />
dette skuespillet blir stoppet av far! Hvordan kan far tillate seg å krenke en så grandios<br />
person som mor selv føler seg som? Dette er nettopp det den <strong>sakkyndig</strong>e kritiserer far<br />
for over, mens når det faktisk beskrives at det er mor som har denne adferden blir<br />
det utelatt! Det er ikke tilfeldig, men beviste valg av den <strong>sakkyndig</strong>e! Slike<br />
tolkninger <strong>og</strong> forståelser er gjort i en bevist hensikt, nemlig den forutinntatte hypoteses<br />
metode!<br />
Det fremstår direkte latterlig når mors provokasjoner blir rettferdiggjort ved at hun hadde<br />
søkt råd <strong>og</strong> fått råd av familiekontoret om å ta barnet ut av skolen uten å innformere far<br />
om dette! Det sier seg selv at familiekontoret med all innformasjon ikke hadde gitt<br />
et slikt råd uten at far var innformert! Dette er typisk for den ansvarsfraskrivelse<br />
som tilgodesees mor. Det er selvfølgelig ”familierådgivningskontoret” som hadde<br />
ansvaret for rådene! Ikke noe sted blir mor holdt ansvarlig for sin egen adferd! Alle andre<br />
får skylden! Dette er igjen den klassiske narsissistiske adferd, for mors grandiose<br />
selvbilde tillater ingen slik kritikk av mor! Også dette i strid med den <strong>sakkyndig</strong>es<br />
anklager mot far! Mens far anklages for å gi andre ensidig skyld, blir dette ikke<br />
problematisert når det foreliger omfattende dokumentasjon på at det er slik mor<br />
opptrer! Igjen er det ulike metoder i vurderingene av partene!<br />
Når far gjenoppretter stabilitet <strong>og</strong> forutsigbarhet for barna beskrives dette som ”... er slik<br />
jeg ser det helt klart i strid med å handle ut fra barnets beste.”! Og ”slik den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
ser det” er helt irrelevant, for her handler det ikke om hvordan ”den <strong>sakkyndig</strong>e ser det”,
men om en faglig tilnærming der vurderinger bygger på sakens fakta <strong>og</strong> ikke <strong>subjektiv</strong>e<br />
synsinger!<br />
168<br />
Den tydelige ansvarsfraskrivelse vi ser den <strong>sakkyndig</strong>e gjør med mor kommer godt til<br />
syne når hun skriver ” Far nekter å snakke med mors samboer. Den <strong>sakkyndig</strong>e kan ikke<br />
se at samboeren har oppført seg på en slik måte som kan forklare eller rettferdiggjøre<br />
dette.”! I stedet for å problematisere hvorfor mor ikke evner å forholde seg til far,<br />
kritiseres far for at han tvinges av mor, til å snakke med mors samboer om barnas<br />
problemer. Igjen snues saken på hodet, mor unnslipper kritikk, mens far tillegges kritikk.<br />
Igjen er det fars reaksjon på mors provokasjon som problematiseres! Mens mor i<br />
sine brev til far skriver at hun håper vi kan samarbeide til det beste for barna, viser hun<br />
igjen den stikk motsatte adferd i virkeligheten!<br />
Igjen unngår den <strong>sakkyndig</strong>e å problematisere mors manglende evne til samarbeide, noe<br />
som opplagt bidrar til konflikt i saken. Det blir viktigere å unngå å kritiser mor enn å<br />
beskrive sakens underliggende problematikk! Det er gjennomgående dokumentert i<br />
saken at mor aldri har evnet samarbeide, mens far utallige ganger har innbytt til<br />
samarbeide! For barna er det viktig at de bor med den som evner samarbeide <strong>og</strong> ikke den<br />
som hele tiden saboterer alt samarbeide! Mors MMPI skår underbyger nettopp den<br />
samme problematikk! Den beskrevne passiv aggressive hypokonderadferd kommer til<br />
syne hele tiden i mors adferd. Det alvorlige er ikke at far ikke kan forholde seg til<br />
mors samboer, men at mor ikke klarer å forholde seg til far! Det blir ikke noen sted<br />
problematisert av den <strong>sakkyndig</strong>e!<br />
I forbindelse med at mor tok barnet ut av skolen uten å innformere far, skriver den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e ”Mor gjorde dette ut fra en tanke om at det var til det beste for barnet å<br />
slippe å reise til Askøy I forbindelse med samvær om torsdagen”! Etter først å ha kritisert<br />
far for ikke å vurdere om det kan være flere årsaker til hendelser, kommer den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e her å påstår at årsaken til at mor tar det eldste barnet ut av skolen kun er<br />
”mors tanke om at dette var til det beste for det eldste barnet”! Hva vet den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
om det? Har mor påstått det? Kan det være andre årsaker? Og uansett er ikke årsaken<br />
viktig, eller for å bruke den <strong>sakkyndig</strong>es egne ord ”å søke alternative årsaksforklaringer”<br />
er viktigere! Men det gjør verken mor eller den <strong>sakkyndig</strong>e i denne saken!<br />
Det blir ikke vurdert om det kunne være andre årsaker <strong>og</strong> om dette var for at mors<br />
samværregnskap før rettsaken skulle bli maksimalt slik at hun kunne si barnet oftere var<br />
med henne <strong>og</strong> dermed lettere flytte barnet! Den <strong>sakkyndig</strong>e sluker jo dette argumentet i<br />
sine beskrivelser. Det blir heller ikke problematisert at mor i strid med avtalen med<br />
skolen ikke gjorde skolearbeide med barnet! Igjen er det en metode for far <strong>og</strong> en for<br />
mor! Metoder den <strong>sakkyndig</strong>e anklager far for ikke å følge, benytter verken mor eller<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e selv!! Dette bidrar selvfølgelig til å svekke den <strong>sakkyndig</strong>es troverdighet!<br />
Kritikk <strong>og</strong> problematiseringer som reises mot far har gjennomgående<br />
endimensjonale med en klar årsaksammenheng, mens kritikk far reiser mot mor<br />
er flerdimensjonale <strong>og</strong> påståes å ha mange ulike årsaker! Dette er igjen den<br />
fundamentale attribusjonsfeil! For mor gies omgivelsene ansvar for kritikk som
ettes mot henne, <strong>og</strong> det kan ha mange årsaker, mens kritikk som reises mot far<br />
har han selv ansvaret for <strong>og</strong> den har bare en årsak!<br />
169<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e påstår at når far stanser avtalen når han får greie på dette, så skal det ikke<br />
være til barnets beste! Igjen kommer den <strong>sakkyndig</strong>e med sine <strong>subjektiv</strong>e vurderinger når<br />
hun hevder at ”Dette er slik jeg ser det helt klart I strid med å handle ut fra barnets<br />
beste”! Det kommer ingen faglig begrunnelse for hvorfor den <strong>sakkyndig</strong>e, bare ”slik hun<br />
ser det”, mener dette ikke var til barnets beste! Faktisk er fars syn i tråd med lærerens<br />
berettigede bekymring, for mor innrømmer over at hun brøt avtalen ved ikke å gjøre<br />
skolearbeid med barnet! Dermed er i realiteten den <strong>sakkyndig</strong>es forsvar for en slik<br />
ordning et ytterligere bevis på den <strong>sakkyndig</strong>es krampaktige behov for å fremme mors<br />
interesser i stedet for barnas interesser!<br />
Barnets beste var å få undervisning <strong>og</strong> vite når hun skulle på skolen! Mor brøt<br />
begge deler! Det problematiseres ikke noen steder at det igjen er mors adferd som<br />
skaper problemer for barna <strong>og</strong> at det er mor som ikke evner å handle ut fra barnets beste,<br />
som faktisk her var å få undervisning! Den <strong>sakkyndig</strong>e avslører sin partiskhet <strong>og</strong> dermed<br />
rapportens manglende faglige verdi!<br />
På bakgrunn av episoden der mor får barna til å kysse sin samboer, tar bilde av dette <strong>og</strong><br />
sender det til far skriver den <strong>sakkyndig</strong>e ” Dersom far virkelig var bekymret for barna på<br />
faktisk grunnlag burde han ha vurdert å politianmelde samboeren <strong>og</strong> fått jentene<br />
gynekol<strong>og</strong>isk undersøkt, slik at det ble satt I gang full etterforskning av forholdet. I<br />
motsatt fall burde han ha holdt slike eventuelle mistanker for seg selv, all den tid de ikke<br />
får noen praktiske konsekvenser, <strong>og</strong> I alle fall er det meget uheldig for det eldste barnet<br />
at han sier til henne at hun ikke behøver å kysse voksne menn på munnen, <strong>og</strong> I<br />
særdeleshet ikke mors samboer”!<br />
Av dette må det klart fremgå at den <strong>sakkyndig</strong>e mener det er helt greit for et barn å kysse<br />
en stefar det knapt nok kjenner, på munne! En kan sikkert ha ulike oppfatninger av om<br />
dette er tukling med småbarn eller ikke ut i fra sine egne moralske grenser, men en ting er<br />
udiskutabelt, <strong>og</strong> det er at den <strong>sakkyndig</strong>e klart blander seg inn i fars livssyn hva<br />
gjelder sine barn! Mor visste at far reagerte på pedofile <strong>og</strong> deres handlinger. At far har et<br />
livssyn der han mener dette ikke er akseptabel adferd blir ikke respektert av den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e. All faglig virksomhet bygger på etikk <strong>og</strong> respekt for de involverte. Den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e viser overhodet ingen respekt for fars livssyn! Likeledes er det meget klart<br />
at <strong>sakkyndig</strong>e ikke kan vurdere livssyn, da det ikke verken er en del av mandatet eller<br />
innenfor deres spesiale! Det er et felt for teol<strong>og</strong>ien!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e bruker episoden mor sto bak, som et påskudd til nok en gang å kritisere<br />
far! Igjen er det mor som provoserer, <strong>og</strong> det ved å bruke barna bevist i sin<br />
provokasjon! Ved å kritisere far, unngår den saksyndige å problematisere det som er mest<br />
vesentlig, nemlig hvordan mor kynisk bruker barna for å såre far! Mor viste hvordan<br />
far ville reagere, men tar bilder <strong>og</strong> sender dem til far. Motivet er ren hevn for et hat
170<br />
mot far. Barna fortalte selv at de hadde plukket ut noen uskyldige bilder av seg selv<br />
med noen kuer <strong>og</strong> at mor så hadde lagt disse bildene inn blant disse før de ble sendt<br />
til far. Det skaper så skyldfølelse hos barna når de blir brukt av mor på denne måten!<br />
Igjen får vi dokumentert mors manglende evne til innlevelse i andre mennesker <strong>og</strong><br />
barna spesielt. Hun utsetter barna for opplagte krenkelser i sin iver etter å ramme<br />
far! Hun kjenner fars reaksjon men sender allikevel bildene, det beviser en<br />
manglende empati både ovenfor far <strong>og</strong> barna! Likeledes drar hun sin samboer inn i<br />
dette spillet uten tanke på hvordan han vil føle det når far reagerer på bildene! Dette er<br />
helt i tråd med mors MMPI skåre som kynisk, manipulerende, empatiløs narsissist!<br />
Ikke noe sted blir dette vurdert av den <strong>sakkyndig</strong>e. I stedet kritiseres far for nok en gang<br />
å ha reagert på mors provokasjoner! Det er fars reaksjon i ettertid som<br />
problematiseres, ikke mors opplagte provokasjon! Det sier det meste om mors evne til<br />
innlevelse <strong>og</strong> empati! Det sier likeledes mye om mors evne til manipulasjon av den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e gjennom å gjøre seg til et offer <strong>og</strong> få ”sympati”.<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e vikler seg inn i sin egen desperate sverting av far når hun mener far<br />
burde anmelde dette om far mente det var så alvorlig! Det er nokså karakteristisk for den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e at det som problematiseres er samboerens følelser <strong>og</strong> ikke barnas følelser i<br />
å ha blitt brukt av mor! Den <strong>sakkyndig</strong>e fortsetter så å skrive ”Dette er et alvorlig<br />
eksempel på sviktende dømmekraft når det gjelder å sette barnets behov I sentrum, både<br />
fordi han gjennom sin handlemåte direkte påfører henne en stor belastning <strong>og</strong><br />
bekymring som hun over hodet ikke er moden for å takle, <strong>og</strong> fordi han indirekte påvirker<br />
samarbeidsklimaet negativt.”!<br />
Skal man følge den <strong>sakkyndig</strong>es l<strong>og</strong>ikk (eller mangel på slik) vil en slik holdning<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e presenterer faktisk si at om en forelder mener barnet krenkes i<br />
seksuelle handlinger, så ikke hjelp barnet, for da kan man skade pedofiles følelser!<br />
Igjen blir saken snudd på hodet. Det er plutselig far som påvirker samarbeidsklimaet<br />
negativt, ikke mor som sto bak provokasjonen! Dette underbygger både den <strong>sakkyndig</strong>es<br />
manglende innsikt <strong>og</strong> kunnskap i den dynamikk vi ser i denne saken, men <strong>og</strong>så den iver<br />
hun viser med å sverte far! Mens det ikke noe sted vises den påkrevde respekt verken<br />
for fars livssyn eller barnas integritet, fremstilles det som det er far som ensidig<br />
påvirker samarbeidsklimaet negativt, mens det i høyeste grad er mor som står bak disse<br />
provokasjoner. Den som utsettes for en rekke provokasjoner <strong>og</strong> reagerer på dem, blir<br />
ansvarliggjort for samarbeidsproblemer, mens den egentlige årsak, i provokasjonene ikke<br />
blir vurdert over hodet? Det alvorlige her er jo at den <strong>sakkyndig</strong>e synes å akseptere mors<br />
grandiose selvbilde <strong>og</strong> ensidig kritiserer far, når dette utsettes for kritikk!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e kan vanskelig tolkes annerledes enn at det er positivt for<br />
samarbeidsklimaet at mor sender bilder av barn som krenkes til far i den hensikt å<br />
såre far. Dette er ikke annet enn et utslag for mors grenseløse hat til far <strong>og</strong> en måte<br />
å få hevn for den krenkelse hun opplevde da far tar ut skilsmisse fra mor! Det er<br />
det faglitteraturen kalles et utslag av det narsissistiske raseri! Den <strong>sakkyndig</strong>e har<br />
opplagt ingen kunnskap om dette!
171<br />
Ikke noe sted vurderer den <strong>sakkyndig</strong>e mors motiv for å sende så krenkende bilder til far<br />
i en setting der mor kjører rettssaker for å få omsorgen for barna! Mors påstand om at<br />
hun gjorde dette for å strekke seg langt i samarbeid, fremstår som inkarnasjonen på<br />
manglende innsikt både i seg selv <strong>og</strong> i andre mennesker! Igjen er det fars reaksjon på<br />
mors provokasjon som blir problematisert. Det bygger opp under den ensidige<br />
forutinntatte metodikk som er gjennomgående for rapporten, far skal kritiseres, mor er et<br />
”offer”!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>es beskrivelser av at far ikke burde reagert fordi hendelsen ”...ikke får<br />
noen praktiske konsekvenser”, viser at den <strong>sakkyndig</strong>e heller ikke viser noen forståelse<br />
av at barna blir krenket av mor. For den <strong>sakkyndig</strong>e blir det først et problem når fars<br />
livssyn om å beskytte jentene, kolliderer med den <strong>sakkyndig</strong>es negative beskrivelser<br />
av far. Den <strong>sakkyndig</strong>e vier et helt kapittel i sin bestrebelse på å snu alvorlig<br />
omsorgsvikt hos mor til kritikk av far! Det er ganske påtagende.<br />
I en vitenskapelig basert undersøkelse som dette skulle være blir konklusjoner til<br />
etter en diskusjon for <strong>og</strong> imot premissene. Her derimot er det bare en ensidig<br />
kritikk av far som ligger til grunn for vurderingene! Dette handler ikke om fag, men<br />
om partsinnlegg til fordel for mor. Hadde det vært fag, ville mors motiv <strong>og</strong><br />
krenkelsen av barna vært et tema, det er det ikke hos den <strong>sakkyndig</strong>e! Barna kan<br />
tenke tilbake på sitt første kyss : ”Mamma tvang meg til å kysse sin samboer, tok<br />
bilde av det <strong>og</strong> sendte det til pappa, for å såre han”! Det kan ikke være særlig tvil<br />
om at dette ikke er til barnas beste! Det ser ikke den <strong>sakkyndig</strong>e <strong>og</strong> det ser ikke<br />
mor!<br />
Det skal en ganske forskrudd l<strong>og</strong>ikk til å fremstille fars bekymring for barna, som at<br />
han påvirker samarbeidsklimaet negativt, slik den <strong>sakkyndig</strong>e påstår! Igjen er det både en<br />
metode <strong>og</strong> ett sett etiske <strong>og</strong> moralske regler for mor <strong>og</strong> et annet for far! Dette har intet<br />
med fag å gjøre! Faktisk underbygger mors handlinger, mors skårbilde på MMPI testen.<br />
En slik ulik metodikk fremkommer <strong>og</strong>så når vi over for det beskrevet at far søker råd hos<br />
leger <strong>og</strong> fagpersonell for å håndtere dette <strong>og</strong> på bakgrunn av dette kritiserer mor for disse<br />
handlinger. Mens mor roses for å søke råd, blir ikke tilsvarende evner hos far<br />
beskrevet! Det kunne gitt far positive trekk! Igjen er det en metode for far <strong>og</strong> en annen<br />
for mor, igjen kritiseres far for det samme som mor roses for! Stort mer ensidig <strong>og</strong><br />
forutinntatt går det ikke an å bli.<br />
Et paradoks er det jo at den <strong>sakkyndig</strong>e skriver at barnet ikke er moden for å bli<br />
fortalt at det ikke behøver å kysse voksne menn, mens det synes modent nok til å<br />
kysse voksne menn! Det underbygger egentlig at den <strong>sakkyndig</strong>e overhodet ikke har<br />
fagkunnskap om barns emosjonelle sider <strong>og</strong> heller ikke kunnskap om elementær l<strong>og</strong>ikk!<br />
Videre beskriver den <strong>sakkyndig</strong>e om far at ” ...det er alltid mor som har startet<br />
konfliktene, aldri han, I følge han selv. Dette representerer en måte å oppfatte seg selv <strong>og</strong><br />
andre på som er meget rigid <strong>og</strong> unyansert”! Igjen blir fars påståtte rigiditet uvesentlig<br />
om det ikke finnes vurderinger som viser at mors påstander om far er mer
172<br />
nyanserte! Det finnes ingen slike beskrivelser <strong>og</strong> mors egne prosesskriv viser meget<br />
tydelig at far er skyld i alle problemer <strong>og</strong> at hun bare er et ”offer”! Igjen dokumenteres<br />
det at det er en metode for mor <strong>og</strong> en for far. Igjen gjøres vurderingen helt verdiløs for<br />
rapporten undersøker ikke mors tilsvarende adferd! Igjen kan far være så rigid <strong>og</strong><br />
unyansert han bare vil, når vi ikke vet om mor er enda mer unyansert eller rigid! At<br />
mors egne utsagn <strong>og</strong> dokumenter faktisk viser en slik ekstrem rigid <strong>og</strong> unyansert adferd<br />
forsterker bare den dokumentasjonen av den <strong>sakkyndig</strong>es totale kunnskapssvikt om denne<br />
typen arbeid!<br />
Direkte latterlig blir det jo når den <strong>sakkyndig</strong>e så skriver ” De fleste med erfaring fra<br />
vanskelige parrforhold eller samlivsbrudd vet at det dreier seg om kompliserte<br />
mekanismer <strong>og</strong> kommunikasjonsmønster der man lett kan føle seg overkjørt eller<br />
missforstått av den andre part.”! Rapporten legger ikke til grunn en slik forståelse noe<br />
sted. Gjennomgående i rapporten er far beskrevet negativt <strong>og</strong> mor positivt! Så mye for<br />
”kompliserte mekanismer <strong>og</strong> kommunikasjonsmønster”! Den <strong>sakkyndig</strong>e viser ikke til<br />
noen kompliserte mekanismer i det hele tatt! Faktisk er beskrivelsene i rapporten<br />
svart/hvitt! Far har skyld, mor er uten skyld! Når far så beskriver en rekke hendleser<br />
dokumentene viser er startet av mor blir det en floskel å påstå at far ensidig gir mor<br />
skylden! Faktum kan det være vanskelig å forholde seg til når de dokumenterer mors<br />
konfliktdrivende adferd! Det kan tenkes foreligge episoder der far kan ha ansvaret,<br />
problemet er bare at noen slik beskrivelser ikke foreligger i observasjoner av partene! At<br />
far så beskriver adferd mor opplagt er ansvarlig for gjør ikke far verken ensidig eller<br />
rigid! Det som gjør det mulig å komme med en slik ”rigid” påstand om far er jo nettopp<br />
den <strong>sakkyndig</strong>es ensidige negative vinkling av far! Problemet for den <strong>sakkyndig</strong>es<br />
kritikk av far som ”ensidig”, synes være at det ikke foreligger alvorlige situasjoner som<br />
far ensidig kan lastes for!<br />
Faktisk viser fars MMPI profil, slik faglitteraturen (Hataway (1989) s.64-65)<br />
beskriver at ”Det er imidlertid viktig å observere at personer som fungerer bra <strong>og</strong> er<br />
følelsesmessig stabile, ofte beskriver seg selv med samme ord. Det vil se at deres liv er<br />
akkurat så bra som de oppgir på denne skalaen”. Dette evner den sakyndige ikke ta<br />
inn over seg I det hele tatt! Det synes fremkomme et d<strong>og</strong>matisk syn om at far<br />
versegod får være slik majoriteten er <strong>og</strong> ikke skille seg ut på noen positiv måte!<br />
Det er således meget kritikkverdig av den <strong>sakkyndig</strong>e at hun ikke evner se far<br />
som individ, men som en representant for “den vanlige populasjon” når det<br />
gjelder forholdet mellom to personer i konflikt! Den <strong>sakkyndig</strong>e synes bygge sitt<br />
syn på en generalisert forståelse av at i en konflikt er det alltid slik at begge<br />
bidrar til konflikten! Vel, slik tolkes det når far beskrives <strong>og</strong> kritiseres, men når<br />
mor beskrives fremstilles hun som helt uten ansvar for konflikten! Igjen avsløres<br />
den ensidige, forutintatte holdning som preger rapporten!<br />
Mye tyder på at den <strong>sakkyndig</strong>e kjenner ordene men ikke innholdet i de samme ordene,<br />
for metodebruken avslører en meget enkel forståelse av de ”kompliserte mekanismer <strong>og</strong><br />
kommunikasjonsmønster” som faktisk skjer i denne saken. Mors motiv for å sende<br />
bildene handler om både kompliserte mekanismer bundet til hat, misunnelse <strong>og</strong>
173<br />
frustrasjon, men viser <strong>og</strong>så det kompliserte kommunikasjonsmønster som fremtrer fordi<br />
mor på denne tiden (2001) <strong>og</strong>så prøvde å få far tilbake. Mens far avviste mor kan<br />
bildene <strong>og</strong>så sees på som et forsøk fra mor på å få oppmerksomhet fra far. Negativ<br />
oppmerksomhet er bedre enn ingen oppmerksomhet! Det er kompliserte<br />
kommunikasjons mønstre <strong>og</strong> mekanismer, men den <strong>sakkyndig</strong>e vurderer aldri slike til<br />
tross for at dokumentasjonen i saken understøtter slike vurderinger!<br />
Når den <strong>sakkyndig</strong>e så skriver at ” Evne til en viss emosjonell distanse til konflikten<br />
er en viktig forutsetning for konstruktiv dial<strong>og</strong> <strong>og</strong> samarbeid. Far synes totalt å mangle<br />
denne distansen når det gjelder mor. I stedet for å analysere forholdet, bruddet <strong>og</strong><br />
tiden etterpå som et komplisert samspill mellom to personer der begge har bidratt på<br />
godt <strong>og</strong> ondt, projiserer han alle negative følelser på den andre parten <strong>og</strong> tillegger<br />
henne skylden for alle konflikter.”, blir det egentlig en bekreftelse på den<br />
<strong>sakkyndig</strong>es totale mangel på faglig innsikt <strong>og</strong> objektiv holdning i saken. Far<br />
projiserer ikke sin egen adferd, for projeksjon er som oftest en ubevist adferd. Når<br />
far dokumenterer sine beskrivelser av mor, er det ikke ubeviste projeksjoner vi<br />
snakker om, da er det beviste dokumentasjoner av mors adferd! Paradoksalt nok<br />
(igjen) er det at mors påstander om far ikke er dokumenterte, men at det klart<br />
dokumenteres her at dette er projeksjoner av mors egne ubeviste adferdstrekk <strong>og</strong><br />
holdninger! Og ubeviste projeksjoner kan det være vanskelig å dokumentere for de<br />
er man ikke seg selv beviste, slik vi ser det hos mor <strong>og</strong> slik det er diskutert over<br />
rundt mors hypokondre adferd tidligere i denne analysen!<br />
Er det noe mors adferd dokumenterer så er det manglende emosjonell distanse i<br />
konflikten. Å sende bilder av krenkede barn til far er i høyeste grad et utrykk for<br />
manglende emosjonell distanse! Å komme hjem til far etter separasjonen å knuse<br />
inngangs døren, så politiet måtte fjerne mor, er i høyeste grad manglende<br />
emosjonell distanse, at mor ringer far 50 ganger i døgnet er ikke et utrykk for<br />
emosjonell distanse! Å utelate slike beskrivelser i rapporten er derimot et utrykk for en<br />
manglene profesjonell (emosjonell) distanse til saken! Den <strong>sakkyndig</strong>es påstander om at<br />
far ensidig ikke evner å ha emosjonell distanse til konflikten blir så latterlig når man ser<br />
saksdokumentene, at det vitner om en særdeles dårlig dømmekraft fra en ”fagperson”.<br />
Det er bare å konstatere at det er en metode for far <strong>og</strong> en annen for mor.<br />
Det skjer ingen sammenligning av partenes ”manglende emosjonell distanse”, det<br />
fastslåes bare at far ikke har en slik distanse, mens de utallige beskrivelser av mors<br />
opplagt mangel på emosjonell distanse utelates! Det er i realiteten faglig svindel<br />
gjennom triksing med datagrunnlaget <strong>og</strong> premisser (eller mangel på slike).<br />
Beskrivelsene av mors emosjonelle utbrudd er så mange <strong>og</strong> hyppige at dette vanskelig<br />
kan bygge på kunnskapsmangel hos den <strong>sakkyndig</strong>e. Dette er bevisst fjerning <strong>og</strong><br />
utelatelse av dokumentasjon kritisk for den <strong>sakkyndig</strong>es forutinntatte holdning. Dette<br />
dokumenterer <strong>og</strong> beviser at den <strong>sakkyndig</strong>e er forutinntatt, ensidig <strong>og</strong> fordømmende<br />
ovenfor far, men <strong>og</strong>så hvor langt den <strong>sakkyndig</strong>e er villig til å gå med å bryte opplagte<br />
faglige etiske regler for slikt arbeid!! Dette har ikke noe med en faglig vurdering å gjøre<br />
i det hele tatt! Dette er som så mye annet i rapporten en forfalsning av virkeligheten i<br />
den hensikt å understøtte en forutinntatt avgjørelse om at mor skal ha omsorgen.
174<br />
Når det så foreligger omfattende beskrivelser av mors manglende emosjonelle distanse<br />
til saken, <strong>og</strong> den <strong>sakkyndig</strong>e skriver ” Far synes totalt å mangle denne distansen når det<br />
gjelder mor.” blir påstanden igjen helt meningsløs i en setting der dette ikke vurderes<br />
opp mot mors dokumenterte tilsvarende trekk! Bare det at mor faktisk lider av angst <strong>og</strong><br />
depresjon <strong>og</strong> skårer høyt på hypokondre trekk underbygger den emosjonelle<br />
problematikk vi ser hos mor.<br />
For å snu dette rundt; Hvordan er det mulig for en depressiv, hypokondrisk,<br />
narsissistisk personlighet (mors MMPI skår) å ha emosjonell distanse når hun<br />
gjennom krenkes, ved at far tar ut skilsmisse? Den <strong>sakkyndig</strong>e kunne bare sett på<br />
realitetene i saken for å se at den ”tolkning” hun legger til grunnoverhodet ikke<br />
holder faglig mål!<br />
Det synes danne seg et bilde der den <strong>sakkyndig</strong>e helt overser alle mors trekk, <strong>og</strong><br />
utelukkende kritiserer far uten at dette sees i relasjon til mor overhodet! I en setting der<br />
to skal vurderes opp mot hverandre må man være forutinntatt for å få til en slik ensidig<br />
vurdering.! Alternativet er en total kunnskapsmangel hos den <strong>sakkyndig</strong>e <strong>og</strong> da snakker<br />
vi om å forlede retten til en gal beslutning!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e skriver så at ” I stedet for å analysere forholdet, bruddet <strong>og</strong> tiden<br />
etterpå som et komplisert samspill mellom to personer der begge har bidratt på godt <strong>og</strong><br />
ondt, projiserer han alle negative følelser på den andre parten <strong>og</strong> tillegger henne<br />
skylden for alle konflikter.”! Dette er ikke bare noe som gjelder partene, men i høyeste<br />
grad <strong>og</strong>så gjelder for den <strong>sakkyndig</strong>e i sine undersøkelser! Den <strong>sakkyndig</strong>e må gjerne<br />
kritisere far for sin oppfatning av mor, men når en tilsvarende vurdering av mor er<br />
utelatt/fraværende blir en vurdering av far verdiløs som et faglig bidrag. Det fremgår<br />
meget godt av rapporten at det er far som tillegges all skyld, mens mor fremstilles som et<br />
”offer”! Da kan man ikke begynne å trekke inn ”komplisert samspill” uten at dette <strong>og</strong>så<br />
vurderes ved mors adferd! Er det noe denne saken viser så er det at mors adferd er<br />
ekstremt komplisert <strong>og</strong> ikke egner seg for enkle forklaringsmodeller!<br />
Både MMPI testens beskrivelse av far <strong>og</strong> ikke minst dette dokument viser at far faktisk<br />
evner analysere kompliserte samspill. En får nærmest inntrykk av at den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
projiserer sin egen manglende evne til å analysere kompliserte samspill over på far! Fars<br />
evne til å analysere kompliserte samspill er igjen helt irrelevant om den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
utelater, slik hun gjør, å vurdere mors manglende evner til en slik komplisert analyse!<br />
Igjen er det ulike metoder for partene <strong>og</strong> resultatet er irrelevant i en faglig setting. Det får<br />
kun verdi som et <strong>subjektiv</strong>t partsinnlegg! Den <strong>sakkyndig</strong>es ”tolkninger” kan si noe om<br />
far, men sier intet om mor, hvilket faktisk var mandatets oppgave, nemlig sammenligne<br />
mor <strong>og</strong> far!<br />
Interessant er det når den <strong>sakkyndig</strong>e skriver at far sier: ” Hun er den som alltid starter<br />
konflikter, mens han aldri har gjort det”, uten en gang å vurdere de konkrete konflikter<br />
far viser til. Far beskriver konkrete hendelser <strong>og</strong> legger til grunn at mor startet dem! Det<br />
legges til grunn en generell holdning der det ikke er mulig å gi den ene ansvaret for en
175<br />
konfliktsituasjon, uten at den andre <strong>og</strong>så har bidratt! En rekke av de konflikter som er<br />
dokumentert i saken kan utvilsomt ha mange kompliserte <strong>og</strong> underliggende årsaker.<br />
Det interessante (som den <strong>sakkyndig</strong>e selv kaller det) er imidlertid ikke årsaken(e), men<br />
hvordan dette påvirker barna! Når mor tar barna ut av skolen uten at far er<br />
innformert, mens barna bor med far, kan dette ha mange <strong>og</strong> kompliserte årsaker,<br />
men det rammer barnet negativt fordi det mister undervisning <strong>og</strong> vikles inn i en<br />
konflikt. At mor skapte denne konflikten er udiskutabelt, <strong>og</strong> at far stanset<br />
ordningen er udiskutabelt! Mors motiv for dette derimot kan sikkert være både<br />
komplisert <strong>og</strong> av mindre interesse, men forandrer ikke på at hun faktisk begikk<br />
handlingen!<br />
Det kan komme til syne en forståelse hos den <strong>sakkyndig</strong>e at hun blander sammen<br />
motiv med årsak, når far ensidig kritiseres for ikke å se at hendelser kan ha ”mange<br />
<strong>og</strong> kompliserte” årsaker. Kanskje er det ikke så kompliserte årsaker, men heller<br />
komplisert å finne mors motiv for hennes handlinger!<br />
Når den <strong>sakkyndig</strong>e så ensidig kritiserer far for å stanse det som var negativt for barnet,<br />
har det ikke lenger noe med en faglig vurdering å gjøre, det er et <strong>subjektiv</strong>t forsvar for<br />
mor!<br />
En rekke andre hendelser skjer på samme måte. Bildene mor sender kan sikkert vurderes<br />
å ha mange årsaker for at ble sendt, men å kritisere far ensidig for sin reaksjon når han<br />
opplever at barna krenkes i et forsøk på å ramme far, blir en bekreftelse både på den<br />
<strong>sakkyndig</strong>es ensidige <strong>og</strong> forutinntatte holdning <strong>og</strong> en bekreftelse på mors tilsynelatende<br />
manglende innsikt i hvordan hennes adferd påvirker andre negativt! Ikke noe av dette<br />
problematiseres av den <strong>sakkyndig</strong>e!<br />
Påstandene om at far ensidig projiserer alle negative følelser over på mor, blir igjen<br />
avslørende for den <strong>sakkyndig</strong>es manglende forståelse, ensidighet <strong>og</strong> innsikt i saken. Mens<br />
det foreligger omfattende beskrivelser av at mor projiserer sine egne trekk <strong>og</strong><br />
holdninger over på far, blir ikke dette vurdert noe sted av den <strong>sakkyndig</strong>e! Det bryter<br />
med både etiske prinsipper <strong>og</strong> prinsippet om at partene skal behandles rettferdig<br />
<strong>og</strong> likt!<br />
Videre skriver den <strong>sakkyndig</strong>e ” Som overordnet forklaringsmodell bruker han hennes<br />
selverkjente psykiske problemer. Men behandlingsapparatet ser ikke på dem som<br />
betydningsfulle I forhold til hennes omsorgsevne. Problemene er ikke alvorlige I<br />
psykiatrisk diagnostisk forstand.”!<br />
Her brukes ”behandlingsapparatet”, som er mors lege <strong>og</strong> psykiater, som ”bevis” på at<br />
mors adferd ikke er alvorlig i en omsorgsituasjon! Hva vet de om det? De har aldri<br />
observert mor i noen omsorgsituasjon. Langt mindre i noen av de utallige situasjoner som<br />
beviser mors emosjonelle ustabilitet! Deres ”vurderinger” bygger på mors påstander i<br />
en setting der hun skal ha medspillere, moralsk støtte, medisiner <strong>og</strong> trygd! Mens all<br />
faglitteratur beskriver det som problematisk for barn å vokse opp med en<br />
deprimert mor, ja faktisk beskrives det som ”et traume i seg selv” Whitfield
176<br />
(2003:30), så påstår den <strong>sakkyndig</strong>e at dette verken er alvorlig eller av betydning<br />
for omsorgsevne! Den sakskyndiges påstander er med andre ord stikk motsatt av hva<br />
faglitteraturen beskriver <strong>og</strong>så på dette punkt! Dette er kunnskapsmangel <strong>og</strong><br />
diskvalifiserende for den <strong>sakkyndig</strong>e!<br />
Igjen gjør den <strong>sakkyndig</strong>e seg imidlertid skyldig i en klinisk tankegang! Det er i<br />
realiteten helt uinteressant om mor med piller <strong>og</strong> nettverk kan klare omsorgen om<br />
far ikke trenger verken piller eller nettverk for å klare det! Da er far bedre egnet!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e sitt fokus er utelukkende at ”Jo, mor kan klare det for hun har så<br />
mange som hjelper henne <strong>og</strong> hun har medisiner”! Det er ikke hva en <strong>sakkyndig</strong>e<br />
vurdering handler om i det hele tatt! Det er en klinisk <strong>og</strong> ikke en <strong>sakkyndig</strong><br />
vurdering! Den handler om hvem av 2 som har best forutsetninger for å klare<br />
omsorgen! Hvem av to viser at de har mest overskudd til å klare omsorgen! Hvem<br />
av to evner å fokusere på barna <strong>og</strong> ikke på sine egen behov for selvbekreftelse!<br />
Deprimerte hypokondere som mor, har her et meget stort problem! At den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e nettopp bruker ”behandlingsapparatet” som bevis på at mor kan klare<br />
omsorgen viser at dette er kliniske vurderinger! Hva behandlingsapparatet mener<br />
er i en <strong>sakkyndig</strong> vurdering ikke interessant! Faktisk viser mors avhengighet av et<br />
”behandlingsapparat” at hun diskvalifiseres i forhold til en frisk far! Mors<br />
problemers alvorlighetsgrad er helt irrelevant, for far har ingen av disse<br />
problemene!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>es ”tolkning” av MMPI testen underbygger <strong>og</strong>så alvorlig<br />
kunnskapsmangel. En slik gjennomgående neglisjering av fagkunnskap er ikke tilfeldig,<br />
det underbygger derimot både manglende kunnskap, men <strong>og</strong>så kraften i den iver den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e viser etter å sverte far <strong>og</strong> bortforklare mors avvikende adferd.<br />
Utgangspunktet for den <strong>sakkyndig</strong>es hypotese er : Mor skal ha omsorgen, <strong>og</strong> alt senere<br />
arbeid legges opp til å underbygge dette, selv om det strider både mot faglitteratur,<br />
MMPI tester <strong>og</strong> saksdokumentene <strong>og</strong> innebærer at negative beskrivelser <strong>og</strong> fakta<br />
om mor blir fjernet! Dette er ren svindel både faglig <strong>og</strong> juridisk!<br />
Når far kritiseres er det greit å fremstille problemer som endimensjonale, men når<br />
mor opplever kritikk er det plutselig ”innlysnede at dette er kompliserte saker”! En<br />
slik forskjellsbehandling bygger utelukkende på en forutinntatthet fra den<br />
<strong>sakkyndig</strong>es side. Mens den <strong>sakkyndig</strong>e mener far ikke klarer å innse at begge<br />
bidrar til konflikten, mener hun samtidig at det er bare far som bidrar til<br />
konflikten! Paradoksene står i kø! Kildekritikk er fullstendig fraværende. Dette har<br />
ingenting med en faglig vurdering å gjøre! Dette er banale synsinger!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e fortsetter sin ensidige kritikk av far når hun skriver videre ”Med en slik<br />
innstilling til den andre parten; hun gjør feil, jeg gjør aldri feil, må det nødvendigvis bli<br />
problemer med samarbeidet, <strong>og</strong> til syvende <strong>og</strong> sist er det barna som blir skadelidende”!<br />
Her tillegges far en holdning som ikke er observert over i premissene. Far har aldri uttalt<br />
eller vist under observasjoner at mor ensidig gjør feil! Det far har gjort er å vise til en del<br />
feil <strong>og</strong> adferd som er negativ for mor! Det er noe ganske annet!
177<br />
Uansett hva som er fars holdning, blir den igjen uinteressant om det ikke kan<br />
dokumenteres at mors holdning i det samme spørsmål er bedre! Over ser vi at mor<br />
både til leger, psykiatere <strong>og</strong> den <strong>sakkyndig</strong>e ensidig gir far ansvaret for problemene!<br />
Dermed fremstår den ensidige kritikk av far, uavhengig av om far har denne<br />
holdning eller ikke, som helt meningsløs <strong>og</strong> helt uten faglig verdi. Når den så allikevel<br />
blir fremhevet av den <strong>sakkyndig</strong>e blir dette nok en bekreftelse på den ensidige negative<br />
fremstilling far utsettes for. Vurderingen blir helt uinteressant i en faglig setting fordi<br />
datagrunnlaget viser at mor har denne adferden! Da kan man ikke kritisere far ensidig for<br />
dette! Det avslører bare at partene igjen utsettes for ulike metoder noe som ikke holder<br />
faglig mål <strong>og</strong> gjør rapporten verdiløs!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e fortsetter ” Far sin negative holdning lar seg neppe skjule, selv om han<br />
hevder noe annet”! Igjen er det ikke vurdert om mor har en negativ holdning til far, noe<br />
som faktisk synes fremkomme meget sterkt over at mor har! Mors påstander til sin lege<br />
slik vedl.151-152 beskriver, <strong>og</strong> mors påstander til den <strong>sakkyndig</strong>e er en endeløs rekke<br />
beskrivelser som føyer seg inn i rekken av negative holdninger til far, med dertil<br />
negative konsekvenser for barna. Igjen uteblir vurderinger av om mor har de trekk far<br />
påståes ha! Igjen dokumenteres det at mor faktisk har disse trekk men aldri<br />
kritiseres for dette! Igjen er det en metode for far <strong>og</strong> en annen for mor. Det går ikke an<br />
å ensidig kritisere far for trekk som i rikt monn finnes dokumentert <strong>og</strong>så hos mor!<br />
Vurderingen blir igjen faglig verdiløs! I realiteten er det ingen vurdering, men den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e som bare fastslår sin egen <strong>subjektiv</strong>e påstand <strong>og</strong> oppfatning! Det handler ike<br />
om fag men om et <strong>subjektiv</strong>t partsinnlegg!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e skriver så ” Det mest alvorlige utslaget av dette er at han har snakket<br />
med det eldste barnet om mors samboer <strong>og</strong> nektet henne å ha fysisk kontakt med han, noe<br />
<strong>og</strong>så samboer har opplevd som svært problematisk.”! Vi ser altså at det var meget<br />
alvorlig at far nektet barnet å kysse mors samboer! Det kan ikke tolkes til annet enn at<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e aksepterer slik seksuell kontakt mellom små barn <strong>og</strong> voksne! Det er<br />
skremmende å se hvilke holdninger den <strong>sakkyndig</strong>e legger til grunn for sine vurderinger!<br />
Det er like skremmende at den <strong>sakkyndig</strong>e så til de grader blander sine egne holdninger<br />
inn i det som er fars livssyn! Den <strong>sakkyndig</strong>e synes ikke evne å holde en emosjonell<br />
distanse til saken men blir fanget i en desperat <strong>og</strong> ensidig kritikk av far for å få mor til å<br />
vinne! Sakkyndige har ikke noe mandat til å blande seg inn i folks livssyn!<br />
Videre beskriver den <strong>sakkyndig</strong>e at ” Det synes derfor som om far sin evne til fleksibilitet<br />
<strong>og</strong> samarbeid med barnas beste for øyet er begrenset”! Igjen finnes det ingen vurdering<br />
av at mor i alle år har nektet å komme til samtale, nektet å besvare brev <strong>og</strong> i det hele tatt<br />
sabotert alle fars dokumenterte forsøk på å samarbeide! Igjen blir en ensidig kritikk av<br />
far på trekk som finnes i rikt monn om mor helt faglig forkastelig. En ensidig kritikk av<br />
far har bare nytte som et <strong>subjektiv</strong>t partsinnlegg for mor, noe som ikke er den<br />
<strong>sakkyndig</strong>es jobb! Far anklages med andre ord for å mangle fleksibilitet <strong>og</strong> være<br />
samarbeidsvillig fordi hans livssyn <strong>og</strong> etikk tilsier at et barn på 7 år ikke behøver kysse<br />
en fremmed mann på munnen!
178<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e skriver så at ” Det er fremkommet opplysninger som kan tyde på at fars<br />
daglige praktiske ivaretakelse av barnas behov er mangelfull”! Dette er i hovedsak mors<br />
udokumenterte påstander. For det første er det påfallende at den <strong>sakkyndig</strong>e ikke<br />
tilkjennegir hvor disse påstandene kommer fra. Like påfallende er det at det ikke<br />
foreligger noen beskrivelser av observasjoner om den påståtte dårlige daglige<br />
ivaretakelse. Den <strong>sakkyndig</strong>e legger uten noen betenkeligheter mors udokumenterte<br />
påstander til grunn som sannhet uten at disse verken kildekritisk vurderes eller<br />
valideres på noen måte! Igjen er det grunn til å spørre om hvor mors daglige<br />
ivaretakelse er vurdert? Igjen mangler slike vurderinger, til tross for en rekke direkte <strong>og</strong><br />
indirekte beskrivelser av at denne kan være mangelfull. At mor etterlater spedbarnet<br />
alene hjemme for å gå ut å handle er ikke vurdert noe sted. Igjen blir vurderingene<br />
ensidig kritikk av far uten faglig verdi. De blir umulig å etterprøve <strong>og</strong> det skjer ingen<br />
sameligning av partene, bare en kritisering av far, på bakgrunn av mors udokumenterte<br />
påstander!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e fortsetter ” Barnet har hatt et bekymringsfullt stort fravær fra skolen, far<br />
har unnlatt <strong>og</strong> komme med skriftlige meldinger <strong>og</strong> lærer er bekymret for<br />
uregelmessigheter med hensyn til oppfølging av skolearbeidet...”! Til tross for at mor<br />
selv over innrømmer ikke ha gjort skolearbeidet med barnet er det far som<br />
kritiseres for det. Til tross for at det i skoledagboken klart fremgår at mor står bak<br />
5 av 11 skolefraværs dager <strong>og</strong> at det ikke foreligger meldinger etter slikt fravær er<br />
det far som ensidig kritiseres for dette! Og uansett fars ansvar her, så blir det ikke noe<br />
sted vurdert mors ansvar! Igjen er det ikke en vurdering av to, men en bevist ensidig<br />
kritikk av far! Igjen er beskrivelsen faglig verdiløse!<br />
Alvorlig <strong>og</strong> avslørende for hvor disse udokumenterte påstander kommer fra blir det når<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e så skriver ”...mens mor <strong>og</strong>så er bekymret for sene leggetider <strong>og</strong> for<br />
manglende hygiene som hårvask (hos Det eldste barnet) samt at jentene er røde <strong>og</strong> såre<br />
nedentil.” Ikke noe av dette er dokumentert fra observasjoner hos far, det er kun<br />
udokumenterte påstander fra mor!<br />
Etter denne ensidige masse kritisering av far ”konkluderer” den <strong>sakkyndig</strong>e at ” Far<br />
evner ikke I stor nok grad å ta barnas perspektiv <strong>og</strong> sette egne behov for å ”vinne” I<br />
forhold til mor foran barnas behov. Det synes å være forankret I fars væremåte <strong>og</strong><br />
personlighet, <strong>og</strong> vil etter all sannsynlighet <strong>og</strong>så prege hans omsorgsevne på sikt.<br />
Sammenlignet med mor kommer han etter dette klart dårligere ut enn henne, både hva<br />
gjelder omsorgsevne på kort <strong>og</strong> lang sikt.”!<br />
Det finnes ingen observasjoner som entydig begrunner et slikt syn. Som beskrevet i<br />
diskusjonen over bygger dette på <strong>subjektiv</strong>e preferanser fra den <strong>sakkyndig</strong>e! Dermed<br />
fremstår dette synet som udokumentet <strong>og</strong> altså ikke en ”konklusjon” av en diskusjon av<br />
empiriske observasjoner.<br />
En kan lett få inntrykk av at denne ”konklusjonen” var fastslått først, <strong>og</strong> deretter har man<br />
kommet med beskrivelsen som skulle byge opp under dette! Nettopp det faktum at alle<br />
motargumenter er utelatt <strong>og</strong> at det ikke foreliger eneste sammenligning av partene
underbyger dette! Den synes fremstå mer som en av den <strong>sakkyndig</strong>es standardiserte<br />
psykol<strong>og</strong>feller far lures inn i!<br />
179<br />
Mens mors beskrivelser om far over, er ensidige <strong>og</strong> uten forståelse for egen delaktighet,<br />
er det far som ensidig kritiseres for dette. Mens det er mor som gjentatte ganger går til<br />
sak nettopp ut i fra en holdning om å ”vinne”, er det far som ensidig klandres for dette!<br />
Mors omfattende løgner om far kan vanskelig forståes på en annen måte enn at hensikten<br />
helliger middelet <strong>og</strong> dermed dokumenterer det at mors behov for å ”vinne” går foran<br />
behovet både for en dial<strong>og</strong> <strong>og</strong> for barnas beste! Ikke noe av dette er vurdert av den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e!<br />
I sum over vurderinger av far fremgår det meget klart at alt ved far blir problematisert,<br />
mens alt ved mor (over) blir ”forstått”! Mor er et ”offer”, far er den aggressive. Etter å<br />
ensidig ha tillagt far en rekke negative karakteristikker, som aldri blir vurdert ved mor,<br />
selv om det foreliger omfatende dokumentasjon på slik adferd hos mor, blir det fastslått<br />
at far har dårlige omsorgsevner! Det er ikke en konklusjon, for den måtte bygge på en<br />
vurdering av ulike syn. Her er det ingen ulike syn som vurderes, tvert imot slår den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e bare fast at alle negative påstander mor kommer med om far gjør far<br />
uegnet som omsorgsperson.<br />
Det blir <strong>og</strong>så et paradoks at påstanden om fars manglende evne til å ta barnas perspektiv,<br />
så fundamentalt strider mot fars skårbilde på MMPI testen, der han ut i fra sin skår<br />
nettopp evner ta slike perspektiver! Heller ikke dette paradokset blir vurdert av den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e!<br />
Oppsummert kan man se at det er en metode for vurdering av mor, hun vurderes ut<br />
i fra rollen som et ”selverklært offer”, mens metoden som benyttes på far er at han<br />
skal være så negativ <strong>og</strong> aggressiv som mors udokumenterte påstander tilsier! Dette<br />
er ikke fag, men et <strong>subjektiv</strong>t partsinnlegg!<br />
Det foreligger ingen alternative forståelser eller vurderinger av noen trekk ved far, det er<br />
kun den negative forståelse mor tilkjennegir som aksepteres. Det kan synes fremkomme<br />
en dynamikk der den <strong>sakkyndig</strong>e henter argumenter mot far fra mors udokumenterte<br />
påstander om far. Likeledes foreligger det ingen alternative forståelser eller vurderinger<br />
av mor, de bygger utelukkende på mors beskrivelser som ”selverklært offer”! Dette<br />
strider mot alle faglige krav for en objektiv faglig vurdering, dermed blir resultatet<br />
ikke en faglig vurdering, men et <strong>subjektiv</strong>t partsinnlegg til fordel for mor! Den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e avslører en gjennomgående mangel på kunnskap om denne typen<br />
vurderinger, både når det gjelder retningslinjer <strong>og</strong> metodekrav, men <strong>og</strong>så når det gjelder<br />
faglig kunnskap. De stadige vurderinger <strong>og</strong> tolkninger som er stikk motsatt av<br />
faglitteraturens beskrivelser <strong>og</strong> faktiske observasjoner, beviser den manglende faglige<br />
ballast som er nødvendig for et slikt arbeide! Det totale fravær av validering av<br />
påstander <strong>og</strong> opplysninger gjør at det blir umulig å etterprøve eller finne ut om noe av det<br />
som påståes om far (morsudokumenterte påstander) faktisk er sanne eller bare oppspinn!<br />
Det er ikke faglig holdbart!
180<br />
Rapporten er en beskrivelse i svindel <strong>og</strong> bedrag mot retten som søker hjelp til<br />
vurdering i en barnefordeligsak. Den <strong>sakkyndig</strong>e gjør seg skyldig i klare<br />
straffebestemmelser når det gjelder å forlede retten til et for barna tragisk utfall!<br />
Denne delen av rapporten heter ” 8.1 Foreldrenes omsorgsevne på kort <strong>og</strong> lang sikt”<br />
<strong>og</strong> er et underpunkt av ”Vurderingsdelen” i rapporten! Når det er foreldrenes<br />
omsorgsevne som skal vurderes <strong>og</strong> det ensidig skjer en kritikk av fars påståtte<br />
adferd <strong>og</strong> trekk, <strong>og</strong> kun en aksept på mors adfredstrekk, står ikke innholdet i stil<br />
med overskriften. De beskrivelser som gies av mor bygger utelukkende på mors<br />
egen påstander, fars omfattende dokumentasjon av mors avikende adferd over flere<br />
år er tatt ut av saken! Det finnes heller ingen andre kapitler i rapporten som<br />
vurderer for <strong>og</strong> imot begge foreldrene, <strong>og</strong> dermed har den <strong>sakkyndig</strong>e i realiteten<br />
aldri vurdert mors omsorgsevne i det hele tatt! Det er ingen vurdering av mor å<br />
fastslå mors egen udokumenterte påstander! Resutatet av å ensidig kritisere far på<br />
bakgrunn av mors udokumenterte påstander, fremstår som særdeles lite faglig<br />
begrunnet!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e lar i realiteten mor diktere angrepene på far, mens når far<br />
forsvarer seg mot disse udokumenterte påstander ved å fremlegge dokumentasjon<br />
på sitt syn, blir denne dokumenatsjon utelatt av den <strong>sakkyndig</strong>e. I stedet anklages<br />
far for ikke evne å ta inn over seg alle de feil mors udokumenterte påstadner komer<br />
med! Det vitner om frykt for sannheten, frykt for å bli avslørt som kunskapsløs om<br />
denne typen avanserte dynamikker som mor representerer! Og den <strong>sakkyndig</strong>es<br />
frykt skjuler mors psykopatol<strong>og</strong>i!<br />
Leseren av rapporten har da ingen forutsetning for å benytte rapporten som<br />
underlag for en vurdring av hvem av 2 som er best egnet. Det eneste rapporten<br />
beskriver er en rekke negative påstander om far, hvis opphav er udokumenterte<br />
påstander fra mor! Den <strong>sakkyndig</strong>e beskriver ingen empiriske observasjoner som<br />
understøtter alle disse negative påstadner om far, <strong>og</strong> mor dokumenterer heller<br />
ingen av sine påstander!<br />
Det er gjennomgående at den fundamentale attribusjonsfeil blir begått mot far,<br />
mens når det gjelder mor ligger alt ansvar på omgivelsene. Det i seg selv er grov<br />
metodefeil. Dette skjer til tross for at den <strong>sakkyndig</strong>e utrykkelig tilkjennegir at det i<br />
slike saker er ”meget komplisert dynamikk”, nok en floskel fra den <strong>sakkyndig</strong>e! Til<br />
tross for dette blir far ensidig tillagt alt ansvar for konflikten! Som beskrevet over,<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e synes å kjenne ordene, men ikke innholdet!<br />
8.2 Barna tilknytning til hver av foreldrene<br />
Mor: mor var hjemmeværende det meste av tiden I det eldste barnet sine første leveår.<br />
Slik den <strong>sakkyndig</strong>e leser dokumentene <strong>og</strong> ut fra opplysninger gitt av begge foreldrene<br />
må det kunne konkluderes med at mor var den primære omsorgspersonen for det eldste<br />
barnet fra hun var født <strong>og</strong> til hun flyttet ut da det eldste barnet var 5 år gammel. Det må
181<br />
<strong>og</strong>så konkluderes med at mor etter samlivsbruddet/separasjonen I 1999 har hatt utstrakt<br />
samvær med det eldste barnet, tilsvarende mer enn vanlig samvær. Dette I tillegg til at det<br />
eldste barnet var så pass gammel (5 år) da mor flyttet ut, gjør at bruddet I daglig kontakt<br />
ikke har påvirket den sterke grunnleggende tilknytningen barnet har til mor.<br />
Det yngste barnet sin primære tilknytning til mor er utvilsom. Hun er en trygg <strong>og</strong> glad<br />
jente som har det godt i nærmiljøet I Norheimsund. Dette bekreftes <strong>og</strong>så av<br />
avdelingsleder I Norheimsund barnehage.<br />
Far : Det eldste barnet er <strong>og</strong>så sterkt knyttet til far. Hun har bodd fast hos far i 3 år. Hun<br />
er sterkt preget av lojalitetskonflikt, i en grad som den <strong>sakkyndig</strong>e opplever som<br />
bekymringsfull. Det ville være til det beste for det eldste barnet dersom far aksepterte at<br />
hun flyttet til mor <strong>og</strong> gi henne støtte på det. Det ville kunne legge grunnlaget for positive<br />
opplevelser under samvær som kunne styrke båndet mellom far <strong>og</strong> datter. Det er ikke tvil<br />
om at far har tilført det eldste barnet mye positivt når det gjelder å ta henne med i<br />
sportslige sammenhenger, på fritidsaktiviteter <strong>og</strong> reiser. Dette er viktige verdier som bør<br />
videreføres.<br />
Det yngste barnet sin tilknytning til far vurderes av den <strong>sakkyndig</strong>e til ikke å være like<br />
sterk som søsterens. Når det er sagt er det klart at far er en viktig person for henne, <strong>og</strong> det<br />
er sterkt ønskelig at far i forhold til henne bidrar til at hun nyter godt av hans opplagte<br />
ressurser på mange områder.<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e beskriver følgende ”Slik den <strong>sakkyndig</strong>e leser dokumentene <strong>og</strong> ut fra<br />
opplysninger gitt av begge foreldrene må det kunne konkluderes med at mor var den<br />
primære omsorgspersonen for det eldste barnet fra hun var født <strong>og</strong> til hun flyttet ut da<br />
det eldste barnet var 5 år gammel.”! Mor har påstått at far ikke var hjemme, far har<br />
tilbakevist alle disse påstander, uten at de er tillagt vekt! Det kan derfor ikke<br />
konkluderes med at mor var barnets hovedomsorgsperson. Den <strong>sakkyndig</strong>e har selv<br />
beskrevet hvordan far aktiviserte seg med barna. Det finnes ikke en eneste beskrivelse av<br />
at mor aktiviserte seg med barna! Det er et paradoks! Barnet var tidlig i barnehage det<br />
meste av dagen, <strong>og</strong> far brakte barnet ofte dit når han gikk på jobb <strong>og</strong> hentet barnet etter<br />
jobb. Far deltok likeså vel så mye i stell <strong>og</strong> pass som mor. Mors påstander er heller ikke<br />
dokumentert av noen andre! Det viser at den <strong>sakkyndig</strong>e kun legger mors<br />
udokumenterte påstander til grunn, <strong>og</strong> at dette bygger mer på en forventning om<br />
hvordan det tradisjonelt er enn hvordan det faktisk er dokumentert at det var!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e fortsetter på samme måte ” Det må <strong>og</strong>så konkluderes med at mor etter<br />
samlivsbruddet/separasjonen I 1999 har hatt utstrakt samvær med det eldste barnet,<br />
tilsvarende mer enn vanlig samvær.”! Hvor er dette dokumentert? Den eneste kilden for<br />
slike påstander er mors udokumenterte påstander! Den <strong>sakkyndig</strong>e skriver selv over at<br />
barnet bodde de siste 3 år med far! I sum har barnet altså hatt mer kontakt med far <strong>og</strong> er<br />
<strong>og</strong>så langt mer knyttet til sin far! Barnets reaksjon etter flyttingen underbygger <strong>og</strong>så at<br />
tilknytningen til far er meget sterk.
182<br />
Når den <strong>sakkyndig</strong>e så bruker disse to gale utgangspunktene til å konkludere med at<br />
”Dette i tillegg til at det eldste barnet var så pass gammel (5 år) da mor flyttet ut, gjør at<br />
bruddet I daglig kontakt ikke har påvirket den sterke grunnleggende tilknytningen barnet<br />
har til mor”! Hvorfor var det en sterkere tilknytning til mor enn til far? Det foreliger<br />
ingen empiriske observasjoner på at det var tilfelle! Igjen bygger den <strong>sakkyndig</strong>e på<br />
en generell holdning om at mødre har barn mer enn fedre, poenget er imidlertid om<br />
dette var tilfelle i denne saken! Det er ikke dokumentert, den <strong>sakkyndig</strong>e antar det er<br />
slik! På sviktende premisser kommer en påstand bygget mer på den <strong>sakkyndig</strong>es<br />
preferanser <strong>og</strong> tradisjonelle oppfatninger enn på barnets tilknytning. Likeså er det et<br />
element i påstandene som overhodet ikke er vurdert, nemlig tilknytningens kvalitet!<br />
Ikke noe sted blir dette vurderte! Igjen skinner det igjennom at det er mors<br />
udokumenterte påstander som legges til grunn som fakta uten noen form for kildekritikk!<br />
Videre skriver den <strong>sakkyndig</strong>e at ” Det yngste barnet sin primære tilknytning til mor er<br />
utvilsom. Hun er en trygg <strong>og</strong> glad jente som har det godt I nærmiljøet I Norheimsund.<br />
Dette bekreftes <strong>og</strong>så av avdelingsleder I Norheimsund barnehage.”! For det første sies<br />
det heller ikke her noe som helst om kvaliteten på den tilknytningen det yngste barnet<br />
har til sin mor. Ale barn knytter seg til sine omsorgspersoner, men kvaliteten kan variere<br />
fra avhengighet til en trygg tilknytning!<br />
At hun har vært mest med sin mor er naturlig all den tid mor har hindret barnet samvær<br />
med far! Allikevel viser dette barnets adferd at kvaliteten på tilknytningen til mor er<br />
dårlig. Det er dokumentert at mor ofte lot det yngste barnet være igjen hjemme<br />
alene for å gå ut å handle selv. Det gir ikke barnet en trygg tilknytning til sin mor!<br />
Videre foreligger det en rekke beskrivelser av at mor sendte dette barnet ofte fra seg til<br />
venninner <strong>og</strong> andre fordi det var slitsomt for mor! Barnets adferd i dag viser da <strong>og</strong>så<br />
tydelige trekk av manglende tilknytning til mor! Dette kommer til syne i depressive<br />
adferdstrekk, tegninger <strong>og</strong> den tydelige søken etter noen som bryr seg! Ikke noe av<br />
dette er vurdert av den <strong>sakkyndig</strong>e! Den <strong>sakkyndig</strong>es beskrivelse av det minste barnets<br />
ukritiske kontakt med fremmede underbygger dette ytterligere. Den <strong>sakkyndig</strong>e evner<br />
ikke se dette i sammenheng! Påstanden om at avdelingslederen i barnehagen støtter dette<br />
medfører ikke riktighet, for barnehagen gir selv utrykk for at de ikke har hatt mye tid å<br />
se barnet siden det bare har vert der et par uker (2 dager i uken, halve dager). Det<br />
de har sett beskriver imidlertid en klengete adferd, i tråd med de opplysninger den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e tar ut av saken! Avdelingslederen sier selv at ” Hun understreker derfor at<br />
hun ikke har et stort vurderingsgrunnlag”! Allikevel brukes barnehagen som ”bevis”<br />
for de påstander som søkes påstått!<br />
I tråd med den øvrige manglende faglige kvalitet som beskrevet over begynner den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e å sykeliggjøre det eldste barnet <strong>og</strong> etter å ha innrømmet at hun har bodd med<br />
far de siste 3 år er resten av det som skulle beskrive det eldste barnets tilknytning i stedet<br />
en oppfordring til far om å støtte barnet når det flyttes til mor : ”Det ville være til det<br />
beste for det eldste barnet dersom far aksepterte at hun flyttet til mor <strong>og</strong> gi henne støtte<br />
på det. Det ville kunne legge grunnlaget for positive opplevelser under samvær som<br />
kunne styrke båndet mellom far <strong>og</strong> datter. Det er ikke tvil om at far har tilført det eldste
arnet mye positivt når det gjelder å ta henne med i sportslige sammenhenger, på<br />
fritidsaktiviteter <strong>og</strong> reiser. Dette er viktige verdier som bør videreføres.”!<br />
183<br />
Dessverre sitter vi i dag med fasiten <strong>og</strong> den forteller oss at mor i alle årene etter har<br />
hindret barna kontakt med far, slik at de i dag er redde for å snakke med far på telefon <strong>og</strong><br />
pr i dag (2008) ikke har noen samvær med sin far som en direkte konsekvens av mors<br />
usanne påstander om far!<br />
Det blir svært avslørende for den <strong>sakkyndig</strong>e sammensurium av påstander at det<br />
nå skal være så bra for barnet å oppleve aktiviteter med far. Over skriver den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e nemlig at far til tross for å aktivisere seg med barna ikke evner å se<br />
deres emosjonelle behov! Her beskrives dette som ”grunnlag for positive<br />
opplevelser” <strong>og</strong> ”Dette er viktige verdier som bør videreføres.”! Hvordan er det mulig<br />
for en far den <strong>sakkyndig</strong>e påstår ikke har evne til å se barnas emosjonelle behov, plutselig<br />
skal være bra for barna å omgåes med? For å benytte mors termer. Hvorfor er det nå<br />
plutselig bra for barna å være med en psykopat? Dette er opplagt et forsøk på å overtale<br />
far til å la barna flytte til mor uten å lage vanskeligheter for mor!<br />
Heller ikke her beskriver den <strong>sakkyndig</strong>e noen kvalitet på den tilknytningen barna har<br />
hos mor. Det kan se ut som om antall timer (jmf. samværs regnskapet til mor) er<br />
utslagsgivende for tilknytning. Det strider imidlertid med det meste av faglitteraturen, for<br />
der beskrives det nokså klart at det viktige ikke er antall timer, men den voksnes<br />
emosjonelle evner med barnet, evne til innlevelse <strong>og</strong> forståelse av barnet. Den voksnes<br />
kvalitet på tiden med barnet er viktigere enn antall timer. Det er kun ved far at det<br />
finnes noen beskrivelser av kvalitativt samvær mellom barna <strong>og</strong> far slik far i<br />
betydelig grad aktiviserer seg med barna!<br />
Igjen avsløres den ensidige vurderingen som skjer, for det vurderes ikke noe sted<br />
om det hadde vært bedre for barna samlet at det yngste barnet hadde flyttet til far!<br />
Det eldste barnet har dypest røtter hos far, både med skole <strong>og</strong> venninner, mens det<br />
yngste (3 år) som følge av mors gjentatte flyttinger, ikke hadde så mye røtter <strong>og</strong><br />
lettere ville kunne tåle en flytting. Den manglende vurdering av dette bygger<br />
opplagt på en forutinntatt hypotese slik det dokumenteres over!<br />
Det påståes at om far støtter det eldste barnet på flytting, så vil det gi grunnlag for å<br />
”styrke båndet mellom far <strong>og</strong> datter”! Problemet er at det fremkommer ikke noen<br />
steder at dette båndet er svakt! Tvert imot er dette båndet kvalitativt godt <strong>og</strong> har<br />
alltid vært det. Det fremkommer både gjennom barnets adferd <strong>og</strong> hennes<br />
beskrivelser! Ikke noe av dette er vurdert av den <strong>sakkyndig</strong>e!<br />
Interessant er det at den <strong>sakkyndig</strong>e nå mener at fars bidrag til det eldste barnet<br />
med å ta henne med på aktiviteter <strong>og</strong> turer, er meget positivt! Den samme positive<br />
vinklingen finner vi ikke på side 32 (2 avsnitt) i rapporten, for der er denne<br />
aktiviteten mellom far <strong>og</strong> barna bare for at ”far skal vise seg selv”! Det blir derfor<br />
et paradoks at fars aktiviteter med barna ETTER en flytting skulle være bedre enn<br />
den er FØR en flytting av barna! Hvor ble det av den betydelige ”bekymring” den
<strong>sakkyndig</strong>e fremsetter om fars aktiviteter med barna før flytting, når samme<br />
aktiviteter etter flytting blir beskrevet som meget positivt for barna???<br />
184<br />
NÅR DET SÅ HER PLUTSELIG FREMSTILLES SOM OM DETTE ER<br />
POSITIVE VERDIER FAR TILFØRER BARNET (BARE FAR STØTTER<br />
BARNA PÅ FLYTTING), BLIR DET IGJEN AVSLØRT AT DET IKKE ER<br />
SAMMENHENG MELLOM PREMISSER OG KONKLUSJONER. DEN<br />
SAKKYNDIGE KAN IKKE FØRST KRITISERE FAR FOR Å AKTIVISERE<br />
SEG MED BARNA FOR Å FREMME SITT EGET ”EGO”, OG DERETTER<br />
PÅSTÅ AT DEN SAMME AKTIVITETEN MED BARNA ER POSITIVT OG VIL<br />
STYRKE BÅNDET MELLOM FAR OG BARN BARE DE FLYTTER TIL MOR!<br />
Her kommer den inkonsekvens som gjennomsyrer rapporten meget godt til syne.<br />
Om det yngste barnet skriver den <strong>sakkyndig</strong>e nå plutselig at ”... det er sterkt ønskelig at<br />
far i forhold til henne bidrar til at hun nyter godt av hans opplagte ressurser på mange<br />
områder.”! problemet blir da den <strong>sakkyndig</strong>es tidligere beskrivelser av at far mangler<br />
evne til emosjonell innlevelse <strong>og</strong> dermed evne til å ta seg av barna på en god måte! Over<br />
er det imidlertid ikke beskrevet noen ressurser hos far, verken psykisk eller ellers.<br />
Da blir det paradoks at far nå etter en evt. flytting av barna både har store resurser<br />
<strong>og</strong> gode kvaliteter! Å mangle evne til emosjonell innsikt i barna er da ingen gos<br />
kvalitet?? Det bildet som tegnes av far som egosentrisk bygger ikke opp under disse<br />
plutselige positive kvaliteter hos far!<br />
Det er all grunn til å anta at den <strong>sakkyndig</strong>e her prøver å bedre det meget negative bildet<br />
hun har konstruert om far, for at far i det hele tatt skal ha en plass i barnas fremtid!<br />
Et annet betimelig spørsmål er det for hvem ”... det er sterkt ønskelig” at barna skal nyte<br />
godt av fars kvaliteter? Mor mener far er psykopat <strong>og</strong> går langt i å påstå det uten noen<br />
som helst dokumentasjon! Det kan derfor neppe være mors ønske! Den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
kritiserer far hele veien <strong>og</strong> påstår far er, slik mor forteller den <strong>sakkyndig</strong>e, at far er! Hvem<br />
er det som så mener dette er sterkt ønskelig?? Er det den <strong>sakkyndig</strong>es dårlige<br />
samvittighet av å ha kommet med så mye negative påstander om far??<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e vurderer at det yngste barnet ikke er like tilknyttet til far. Det er<br />
forståelig ut I fra at hun bare er 3 år <strong>og</strong> at hun har bodd hos mor etter skilsmissen.<br />
Det yngste barnet har som det eldste barnet bodd hos den ene. Det er derfor<br />
påfallende at mens den <strong>sakkyndig</strong>e mener fars tilknytning til det yngste barnet er<br />
mindre enn det eldste barnet tilknytning til far, vurderer hun samtidig at det eldste<br />
barnet tilknytning til mor er større enn det yngste barnet tilknytning til far. Dette til<br />
tross for at barna de siste 3 år har vært like mye hos den foreldes de ikke bodde<br />
med i den tiden! Det yngste barnet er 3 år <strong>og</strong> bodd med mor de siste 3 år, mens det<br />
eldste barnet har bodd med far de siste 3 år <strong>og</strong> bodde med far før det! Igjen ser vi<br />
den manglende faglige vurdering som fremkommer fra den <strong>sakkyndig</strong>e!
Argumentasjonen her bygger opplagt på at begge barna skal flyttes til mor. Det motsatte<br />
blir aldri realitetsvurdert til tross for at det var det som var mandatet!<br />
185<br />
8.3 Barnas ønske om hvem av foreldrene de vil bo fast hos<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e vurderte i utgangspunktet ikke å snakke med det eldste barnet om<br />
temaet, dette ut fra den høye temperaturen i saken <strong>og</strong> det eldste barnet sine åpenlyse<br />
vansker med lojaliteten i tillegg til hennes relativt unge alder. Under siste møte med det<br />
eldste barnet på Askøy, oppsto det likevel en god situasjon til å ta opp temaet i, <strong>og</strong> jeg<br />
spurte det eldste barnet forsiktig ut. Hennes svar bekrefter i stor grad at hun står i en<br />
lojalitetskonflikt. Hun vil være hos begge <strong>og</strong> like mye hos begge to. Jeg har <strong>og</strong>så fått<br />
tilgang til indirekte materiale som tegninger av ulike familiekonstellasjoner laget av det<br />
eldste barnet, men disse kan heller ikke tolkes i noen spesiell retning. Det yngste barnet<br />
er opplagt for liten til å stilles ovenfor spørsmålet. Dette punktet i mandatet besvares<br />
derfor ikke.<br />
Igjen beskrives det alvorlige metodefeil! Det blir helt umulig å etterprøve en vurdering<br />
av hva det eldste barnet svarte. For det første er ikke spørsmålene det eldste barnet fikk,<br />
beskrevet i det hele tatt! Likeledes er heller ikke svarene på disse spørsmålene referert!<br />
Det eneste den <strong>sakkyndig</strong>e skriver fra det eldste barnet skal ha svart er at ”Hennes svar<br />
bekrefter I stor grad at hun står i en lojalitetskonflikt. Hun vil være hos begge <strong>og</strong> like mye<br />
hos begge to”! Om det, det eldste barnet svarte faktisk bekrefter det den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
skriver er uvisst for det er ikke referert hva det eldste barnet ble spurt om eller hva hun<br />
skal ha svart! Igjen blir disse vurderingene helt verdiløse i et faglig aspekter!<br />
Det foreligger god grunn til å tvile på den <strong>sakkyndig</strong>es beskrivelser her når vi ser det<br />
eldste barnet reaksjon bare uker etter rapporten var ferdig. Når det eldste barnet så<br />
beskriver seksuelle overgrep, muligens i den hensikt for å få komme hjem igjen blir<br />
dette alvorlig. De utallige brevene det eldste barnet smugler ut fra Norheimsund<br />
gjennom flere år etter 2002 underbygger i likhet med beskrivelsene av en rekke<br />
hendeleser i tiden etter 2002 at det eldste barnet klart ville bo med far. Bare måneder etter<br />
den <strong>sakkyndig</strong>es rapport er klar beskriver barnevernet i Kvam <strong>og</strong>så at det eldste barnet<br />
ville bo med far!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e mener på grunnlag av at hun spurte det eldste barnet om hvor hun vil bo<br />
at det eldste barnet lider av lojalitetskonflikt. Til far sa psykol<strong>og</strong>en at hun ikke ville<br />
spørre det eldste barnet om dette, da hun var for liten til å kunne ta en slik avgjørelse.<br />
Allikevel ble hun spurt hos mor. Det er grunn til å merke seg dette fordi den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
bruker det samme argumentet mot far, men da er det negativt. At far spør det eldste<br />
barnet hvor hun vil bo er galt, at den <strong>sakkyndig</strong>e spør er ok! Dette er dobbeltmoral.<br />
Interessant er det at den <strong>sakkyndig</strong>e mener en 3 åring ikke kan tillegges vekt hva gjelder<br />
ønske om hvor det vil bo, mens den <strong>sakkyndig</strong>e våren 2003, 6 mnd senere, tillegger<br />
barnets uttalelser om far vekt!
186<br />
8.4 Barnas beste når det gjelder hvem av foreldrene de bør bo fast med, vurdering<br />
av alle tre alternativer<br />
Det eldste barnet fremstår som et til tider reservert, trist <strong>og</strong> plaget barn som sliter med<br />
alvorlig lojalitetskonflikt. Hun kan <strong>og</strong>så være krevende <strong>og</strong> grenseutprøvende, men dette<br />
oppfattes forskjellig av foreldrene, noe som <strong>og</strong>så kan avspeile at det eldste barnet faktisk<br />
oppfører seg forskjellig hos henholdsvis mor <strong>og</strong> far. Hun er knyttet til <strong>og</strong> glad I begge<br />
foreldrene, <strong>og</strong> er lykkelig når foreldrene har det bra, som hennes lærer så treffende<br />
utrykker det. Ved å opprettholde dagens situasjon vil man slik den <strong>sakkyndig</strong>e ser det<br />
<strong>og</strong>så opprettholde hennes problemer. Bare ved at hun får en trygg omsorgsbase hos mor,<br />
sammen med søsteren, kan hun avlastes for sine problemer. At søstrene skal bo sammen<br />
vil <strong>og</strong>så gjøre dem begge bedre rustet til å tåle fremtidige konflikter mellom foreldrene.<br />
At begge vet hvor de bor <strong>og</strong> når de skal ha samvær med far vil <strong>og</strong>så virke styrkende på<br />
deres felles identitetfølelse på sikt; de vil kunne ha støtte I hverandre.<br />
For det eldste barnet sitt vedkommende skulle det fremgå av forutgående argumentasjon<br />
at jeg ser på hennes lojalitetsproblemer som I stor grad forårsaket <strong>og</strong> opprettholdt av fars<br />
negative syn på mor. Det vil selvsagt representere en omstilling for det eldste barnet å<br />
flytte til mor, <strong>og</strong> med tilhørende skyldfølelse <strong>og</strong> eventuell bekymring I forhold til far. Det<br />
vil kunne representere en tapsopplevelse for henne å måtte skilles fra daglig kontakt med<br />
stesøsteren, som hun til tross for kortvarig bekjentskap synes å ha opparbeidet en god <strong>og</strong><br />
vennskapelig kontakt med. Jeg mener likevel at dette er til det beste for henne, <strong>og</strong> at mor<br />
vil være i god stand til å ivareta henne i denne prosessen.<br />
Når det gjelder det yngste barnet ser jeg det som ikke tilrådelig at hun bør flytte til sin far.<br />
Hennes primære tilknytning ligger helt klart hos mor. Hun er en kvikk <strong>og</strong> glad 3-åring<br />
med god tilpasning i nærmiljøet <strong>og</strong> barnehage. Det skal normalt svært sterke grunner til<br />
for flytting av et så lite barn med etablert tilknytning til den ene parten, <strong>og</strong> som alltid har<br />
bodd fast hos denne. I dette tilfelle kan jeg ikke se noen slike grunner. Også når det<br />
gjelder det yngste barnet kommer far totalt sett dårligere ut som omsorgsperson enn mor.<br />
Dersom man tar hensyn til hans nye familiesituasjon kommer han <strong>og</strong>så dårligere ut enn<br />
mor gjør I sin familiesituasjon. Fars kone snakker ikke norsk, heller ikke hennes eldste<br />
datter. Dette må vektlegges negativt når det gjelder begge barna <strong>og</strong> betydningen for deres<br />
fremtidige språkutvikling, men spesielt for det yngste barnet, sett hen til hennes unge<br />
alder.<br />
Vurderingene som her gjøres bygger på de ”konklusjoner” den <strong>sakkyndig</strong>e trekker over<br />
<strong>og</strong> på de ensidige premisser rapporten beskriver. Det gir selvfølgelig ikke grunnlag for<br />
noen ”konklusjon”!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>es beskrivelser at ” Det eldste barnet fremstår som et til tider reservert,<br />
trist <strong>og</strong> plaget barn som sliter med alvorlig lojalitetskonflikt” synes oppkonstruert i tråd<br />
med mors overdrevne ”bekymringer” for barnet! At barnet merker situasjonen <strong>og</strong> er redd
for å bli flyttet blir faktisk ikke vurdert noe sted! Det vurderes ikke noe sted at barnet<br />
ikke hadde en slik problematikk før mor startet sine rettssaker.<br />
187<br />
Beskrivelsen om at ” Hun kan <strong>og</strong>så være krevende <strong>og</strong> grenseutprøvende, men dette<br />
oppfattes forskjellig av foreldrene, noe som <strong>og</strong>så kan avspeile at det eldste barnet faktisk<br />
oppfører seg forskjellig hos henholdsvis mor <strong>og</strong> far”, behøver slett ikke avtegne at barnet<br />
opptrer forskjellig hos foreldrene, det kan like godt være en beskrivelse av at mor ikke<br />
evner håndtere barnet, mens far evner dette. At det er mors påstander som ukritisk<br />
legges til grunn ser vi igjen i beskrivelsen av ”Hun kan <strong>og</strong>så være krevende <strong>og</strong><br />
grenseutprøvende ”. Det er bare mor som opplever problemer med barna på denne<br />
måten. Dette kan like gjerne være et resultat av mors psykiske sykdom <strong>og</strong> dertil<br />
reduserte evne til å ta seg av barna! Dette vurderes ikke noe sted! Far beskriver ikke<br />
omsorgen som et problem. Mors ”selverkjente” depresjon <strong>og</strong> mors angst, som hun<br />
beskriver ”styrer henne” er ikke vurdert opp mot om det er mor som kan ha et problem<br />
med barnet eller ikke! Ingen slike virkelig vesentlige sider ved mors fungering blir<br />
vurdert! I stedet skyves problematikken vekk fra mor over på far.<br />
Når den <strong>sakkyndig</strong>e skriver at ” Ved å opprettholde dagens situasjon vil man slik den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e ser det <strong>og</strong>så opprettholde hennes problemer. Bare ved at hun får en trygg<br />
omsorgsbase hos mor, sammen med søsteren, kan hun avlastes for sine problemer”,<br />
tillegges far ensidig ansvar i det den <strong>sakkyndig</strong>e selv kaller ”kompliserte mekanismer<br />
<strong>og</strong> kommunikasjonsmønster”. Far kritiseres for å være ensidig i årsaksforklaringer,<br />
mens når den <strong>sakkyndig</strong>e beskriver dette tillegges far ensidig årsak til problemer!<br />
Dette holder bare ikke faglig! Uansett utelates beskrivelsene av at mor fremstår<br />
nettopp slik selv!<br />
Det foreligger ingen faglig begrunnelse for at mor kan gi noen tryggere omsorgsbase enn<br />
det far gir. Det faktum at mors depressive adferd ikke underbygger en trygg omsorgsbase<br />
<strong>og</strong> at mor selv beskriver seg som et utrygt barn i de dokumenter den <strong>sakkyndig</strong>e fjernet<br />
fra saken gjør det vanskelig å påstå at mor skulle kunne gi noen tryggere omsorg enn far!<br />
Det foreligger for eksempel ingen vurdering over hodet av betydningen av mors<br />
angst/depresjon i relasjon til sakens problemer. Mors komparenter gjengir bare mors<br />
påstander! Det er heller ikke dokumentert at fars omsorgsbase er utrygg eller negativ for<br />
barnet! Tvert imot skriver den <strong>sakkyndig</strong>e at fars bidrag til barna etter en flytting er<br />
meget viktig for barna!<br />
De beskrivelser som foreligger over det som beskrives som ”problemer hos far”<br />
bygger alle på direkte provokasjoner fra mor <strong>og</strong> mors udokumenterte påstander.<br />
Dette er ikke faglig holdbart! At det eldste barnets beskrivelser hos far viser at det har det<br />
greit med over 20 beskrevne venninner blir aldri seriøst vurdert! Videre foreligger det<br />
ingen vurdering av at det minste barnet flyttes til far! Det beskrives heller ikke<br />
hvorfor barna får det så mye bedre hos mor enn hos far, ei heller beskrives det om<br />
konflikten blir redusert ved å flytte barna! Dette fremstår som ren <strong>subjektiv</strong> synsing<br />
uten noen faglig dekning over hodet! I dag har vi fasiten <strong>og</strong> det har gått dårligere for<br />
barna etter flyttingen. I dag har det eldste barnet vært henvist til psykiatrien flere ganger<br />
<strong>og</strong> får nå i 2008 behandling <strong>og</strong> hjelp hos BUP!
188<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e skriver ” .... slik den <strong>sakkyndig</strong>e ser det”! Det er det eneste<br />
grunnlaget en slik flytting bygger på! Det er ikke en faglig vurdering, det er <strong>subjektiv</strong><br />
preferanse! Det har intet i noen fagrapport å gjøre, <strong>og</strong> igjen er det ikke hvordan den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e ”ser det” som er interessant, men hva den <strong>sakkyndig</strong>e ut i fra en faglig<br />
begrunnet vurdering legger til grunn! Som det meget tydelig fremkommer i det over<br />
beskrevne, finnes det ikke henvisninger til en eneste faglig teori eller noen empirisk<br />
data. Det blir et paradoks at den eneste sykeliggjøring av barna hos far kommer fra mors<br />
udokumenterte påstander før barna flyttes!<br />
Det er <strong>og</strong>så problematisk at det fra mors beskrivelser er barnet som ansvarliggjøres<br />
for sin grenseutprøvende adferd, mens dette er en helt normal adferd hos slike barn.<br />
Det som er problemet er at mor ikke evner håndtere barnet i sin normalt<br />
grenseutprøvende adferd.<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e skriver videre ” For det eldste barnet sitt vedkommende skulle det<br />
fremgå av forutgående argumentasjon at jeg ser på hennes lojalitetsproblemer som i stor<br />
grad forårsaket <strong>og</strong> opprettholdt av fars negative syn på mor.”! Her blir saken fullstendig<br />
snudd på hodet! Mens det dokumenteres at far bidrar til samarbeid <strong>og</strong><br />
kommunikasjon, blir det motsatte dokumentert om mor! Mens det var <strong>og</strong> er mor<br />
som begynte å gå rundt å beskrive far som en psykopat, <strong>og</strong> vise et ekstremt negativt<br />
syn på far både til leger, psykiater <strong>og</strong> i sine beskrivelser til den <strong>sakkyndig</strong>e, er det<br />
far som ensidig klandres for å være negativ når far forsvarer seg! Det er mor som<br />
nekter enhver form for samarbeid, det er mor som starter en rekke alvorlige<br />
provokasjoner som skaper uro for barna! Igjen blir far ensidig ansvarliggjort til<br />
tross for den <strong>sakkyndig</strong>es beskrivelser av at slike saker består av ” kompliserte<br />
mekanismer <strong>og</strong> kommunikasjonsmønster”! Dette avslører at slike utsagn <strong>og</strong> påstander<br />
bare er et våpen <strong>og</strong> en metode for ensidig å kritisere far! Mor gjøres til et<br />
”selverklært” offer <strong>og</strong> far gjøres til en påstått angriper!<br />
Igjen er det to metoder, for det blir aldri gjort noen vurdering av det negative syn<br />
mor har på far slik den <strong>sakkyndig</strong>e selv gjengir fra mor over! Igjen er det irrelevant<br />
om far er negativ til mor, om det som her viser seg at mor er like mye eller mer negativ<br />
til far! Å ensidig ansvarliggjøre far når det ikke er gjort tilsvarende vurdering av mor, har<br />
intet med fag å gjøre, men desto mer med <strong>subjektiv</strong>e preferanser å gjøre!<br />
Det alvorlige problemet med den <strong>sakkyndig</strong>es l<strong>og</strong>ikk er jo at den ” ... forutgående<br />
argumentasjon” overhodet ikke holder faglig nivå! Det er ingen argumentasjon, men en<br />
ensidig synsing om far der mors udokumenterte påstander om far blir fastslått som<br />
sannhet uten noen kildekritisk gjennomgang!! Den <strong>sakkyndig</strong>e fastslår i stedet for å<br />
diskutere! Da kan man heller ikke benytte denne argumentasjonen til å konkludere med!<br />
Konklusjoner utgjør utfallet av en diskusjon av to eller flere premisser <strong>og</strong> ikke<br />
selverklærte kategoriske påstander!
189<br />
Videre påstår den <strong>sakkyndig</strong>e ” Det vil kunne representere en tapsopplevelse for henne å<br />
måtte skilles fra daglig kontakt med stebarnet, som hun til tross for kortvarig bekjentskap<br />
synes å ha opparbeidet en god <strong>og</strong> vennskapelig kontakt med. Jeg mener likevel at dette<br />
er til det beste for henne, <strong>og</strong> at mor vil være I god stand til å ivareta henne I denne<br />
prosessen.”!<br />
Påfallende er det at det ikke problematiseres at barnet <strong>og</strong>så skilles fra sin far! Igjen er det<br />
irrelevant hva den <strong>sakkyndig</strong>e mener, når det ikke bygger på en faglig basert<br />
begrunnelse. Her beskrives det i en setning at det <strong>og</strong>så er et annet barn inne i bildet. Det<br />
eldste barnet kjente henne i 3 år! Det er ikke et kortvarig bekjentskap! Det blir ikke<br />
vurdert noe sted hvilken konsekvenser det blir for dette barnet om det eldste barnet<br />
flyttes vekk. Videre er påstanden om at mor evnet ta seg godt av barna ikke begrunnet<br />
faglig, <strong>og</strong> i dag som vi har fasiten <strong>og</strong> barnet har klippekort både hos barnevernet <strong>og</strong> BUP<br />
er det dokumentert at den <strong>sakkyndig</strong>es påstander <strong>og</strong> synsing var feil! Faktisk var det<br />
første mor gjorde bare få dager etter at barnet ble flyttet å sabotere barnas sommerferie<br />
med far, helt i tråd med hvordan mor opptrådte året før, noe den <strong>sakkyndig</strong>e hadde<br />
dokumenter på!<br />
Det er <strong>og</strong>så underlig at status quo prinsippet ikke nevnes med et eneste ord!<br />
I et siste desperat forsøk på å sverte far skriver den <strong>sakkyndig</strong>e ” Dersom man tar hensyn<br />
til hans nye familiesituasjon kommer han <strong>og</strong>så dårligere ut enn mor gjør I sin<br />
familiesituasjon. Fars kone snakker ikke norsk, heller ikke hennes eldste datter. Dette må<br />
vektlegges negativt når det gjelder begge barna <strong>og</strong> betydningen for deres fremtidige<br />
språkutvikling, men spesielt for det yngste barnet, sett hen til hennes unge alder.”! Det<br />
finnes ikke dokumentert noe sted at det skader et barns språkutvikling at det<br />
kommer i en slik familiesituasjon som det far har. Tvert imot viser faglitteratur at<br />
det gir barnet en fordel. Om dette hadde skadelig ville fars stedatter <strong>og</strong>så fått<br />
skadet sin språkutvikling, det har hun ikke. Det eldste barnet burde <strong>og</strong>så hatt<br />
skadet språkutvikling som levde med far <strong>og</strong> hans kone i 3 år! Tvert imot har<br />
stebarnet lært 2 språk, noe som er en fordel for barnet. Det same gjelder det eldste<br />
barnet som i stedet for ”språkvansker” lærte seg engelsk lenge før skolestart! Det<br />
er positive konsekvenser <strong>og</strong> ikke ”språkvansker”!<br />
Slike påstander fra den <strong>sakkyndig</strong>e byger på alvorlig kunnskapsmangel om små barn <strong>og</strong><br />
deres språkutvikling. I tråd med de andre ufaglige beskrivelser <strong>og</strong> ”vurderinger” gitt over<br />
underbygger dette en <strong>sakkyndig</strong>e fullstendig ute av stand til å foreta faglige vurderinger!<br />
Det er <strong>og</strong>så påfallende at den <strong>sakkyndig</strong>e ikke ser at i de tre årene det eldste barnet<br />
bare bodde med far, var <strong>og</strong>så hans nye kone tilstede. Det finnes ingen steder noen<br />
som helst tegn på at dette rent språklig har ført til problemer for det eldste barnet.<br />
Tvert imot, hun er i dag meget god i språk. Det den <strong>sakkyndig</strong>e påstår var<br />
språkproblemer har altså vist seg være positivt for barna! Det fremsettes<br />
oppkonstruerte problemstillinger som det ikke er faglig dekning for. Faktisk beskriver<br />
faglitteratur at det er en berikelse for et barn å lære to språk tidlig! I tidlig alder<br />
lærer de raskt!
190<br />
Det vurderes ikke noe sted at det yngste barnet stadig er blitt flyttet rundt, at hun ved<br />
flere anledninger allerede fra spedbarnsalder ble etterlatt alene hjemme, mens mor gikk ut<br />
for å handle, at hun ved en rekke tilfeller i spedbarnsalder ble sendt til venninner <strong>og</strong><br />
annen familie til mor fordi det var så ”slitsomt” for mor å ha henne med i alle<br />
sammenhenger. Vi ser det samme i dag, mor etterlater sitt nye spedbarn hos<br />
besteforeldre <strong>og</strong> drar 3 uker på ferie uten barnet! Det er så slitsomt for mor! Dette<br />
gir grunnlag for å forstå det yngste barnets adferd i dag. Mor beskriver selv bekymring<br />
ved at det yngste barnet trakk så lett til vilt fremmede i tidlig alder, uten noen<br />
forståelse får årsaken til det, <strong>og</strong> det yngste barnets adferd i dag underbygger en<br />
problematikk slik den beskrives for utrygge barn som ikke har fått den<br />
grunnleggende tilknytning til en omsorgsperson som barn trenger for en trygg<br />
utvikling! Tegninger barnet gjør år etter flyttingen beskrives i faglitteratur som tegninger<br />
av unnvikende <strong>og</strong> engstelige barn! Ikke noe av dette er problematisert av den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
<strong>og</strong> blir ikke på noe tidspunkt vurdert!<br />
Det er likeledes påfallende at det ikke er vanskelig å flytte det eldste barnet med sine<br />
dypere røtter vekk fra far, mens når det er snakk om å flytte det yngste barnet så<br />
må det plutselig ”sterke grunner” til! Igjen er det en metode som rammer far <strong>og</strong> en<br />
annen som rammer mor!<br />
Det er likeså et paradoks at den <strong>sakkyndig</strong>e bare tar inn komparenter som kan gi et<br />
positivt bilde av mor. Det er et paradoks at den <strong>sakkyndig</strong>e ikke tok kontakt med politiet<br />
for å få en beskrivelse av mors avvikende adferd da hun oppsøkte <strong>og</strong> terroriserte far!<br />
Eller drosjene hun bestilte <strong>og</strong> stakk av fra når de kom! Det er merkelig at en slik<br />
komparent som faktisk viser mors sanne ytre så til de grader utelates! Det viser med all<br />
tydelighet at negative komparenter blir bevist utelatt. De eneste komparenter den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e vurderer er de som er fordelaktige for mor. Også psykiateren som mor gikk<br />
til tidlig på 90-tallet ville kunne bidratt med viktig innformasjon om mors avvikende<br />
adferd. Heller ikke dette er gjort!<br />
8.5 Forslag til samværordning<br />
Under praktiseringen av samvær i denne saken er barna blitt utsatt for mye flytting frem<br />
<strong>og</strong> tilbake mellom foreldrene i en form for barna uoversiktlig situasjon. Dette vil i seg<br />
selv bedre seg mye dersom barna bor sammen. De vil få et enklere puslespill å forholde<br />
seg til, <strong>og</strong> dermed bli mindre forvirret. Far er svært fokusert på at søstrene skal ha mest<br />
mulig tid sammen, <strong>og</strong> han har på et tidspunkt foreslått en ordning som nærmer seg den<br />
som praktiseres ved delt omsorg (søstrene sammen i en uke på hvert sted). Tanken om at<br />
søstrene skal være sammen er vel <strong>og</strong> bra, men for at en ordning med mye <strong>og</strong> fleksibelt<br />
samvær skal være godt for barna forutsetter dette at foreldrene i stor grad har evne til å<br />
samarbeide. I denne saken er samarbeidsklimaet svært dårlig. Det er derfor neppe til<br />
barnas beste å reise så mye frem <strong>og</strong> tilbake enten de bor her eller der. I tillegg kommer<br />
selvsagt de rent praktiske problemene forbundet med lange avstander mellom foreldrenes<br />
respektive bosteder. Men i dette tilfellet ville ikke en svært utstrakt samværordning etter
mitt syn ha vært god for barna selv om mor hadde bodd i umiddelbar nærhet av far, dette<br />
ut fra det høye konfliktnivået.<br />
191<br />
Det eldste barnet bør ha regelmessig samvær med far, men etter min vurdering er det ikke<br />
til hennes beste å ha ”vanlig samvær” annen hver helg <strong>og</strong> en ettermiddag i uken. Jeg vil<br />
derfor foreslå at ettermiddagssamværet sløyfes, <strong>og</strong> eventuelt forsøkes delvis kompensert<br />
med langhelger i forbindelse med skolens planleggings dager dersom disse faller på<br />
samværhelger. Historien i denne saken viser at partene bør ha helt nøyaktige planer å gå<br />
ut i fra når det gjelder samvær. Det er derfor ønskelig at de om mulig får en mest mulig<br />
konkret <strong>og</strong> detaljert samværavtale å forholde seg til, som <strong>og</strong>så omfatter jul, påske,<br />
sommerferie <strong>og</strong> øvrige skolefridager. I samvær avtalen bør det <strong>og</strong>så stå noe om tidspunkt<br />
for henting/bringing av barna. Mor gir utrykk for at hun ønsker fleksibilitet til barnas<br />
beste i forbindelse med samvær dersom hun får daglig omsorg for begge, mens far mener<br />
at mor skal ha dem like mye som i nå dersom han får daglig omsorg. Dette er i<br />
utgangspunktet bra, men man bør likevel dra lærdom av historien i dette tilfelle <strong>og</strong> ikke<br />
la for mye være overlatt til partene når det gjelder utforming av samværavtale.<br />
Jeg har vært usikker på om det yngste barnet ideelt sett bør ha like mye samvær med far<br />
som sin søster. Det bygger på mors rapporter om hennes vegring mot å gå til far i den<br />
senere tid <strong>og</strong> bekymring for om far i stor nok grad ser hennes behov. Argumentet mot å<br />
behandle søskenene forskjellig er at dette lett kan føre til konflikt <strong>og</strong> uro mellom<br />
foreldrene, noe som igjen kan slå tilbake på barna. Jeg heller derfor til at begge barna bør<br />
ha like mye samvær <strong>og</strong> være sammen under samvær med far.<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e starter med å skrive ” Under praktiseringen av samvær I denne saken er<br />
barna blitt utsatt for mye flytting frem <strong>og</strong> tilbake mellom foreldrene i en form for barna<br />
uoversiktlig situasjon”! Det var ingen problemer for barna før mor startet sine stadige<br />
samværbyttinger! En slik uforutsigbarhet for barna var nettopp resultatet av mors<br />
stadige forandringer av samværtidspunkt som far til slutt stanser. Det dokumenterer<br />
at mor er delaktig i en slik problematikk. Her reises kritikken mot far fordi barna søkes<br />
flyttet til mor på dette grunnlaget! Det eneste som har vært uoversiktlig er mors<br />
uberegnelighet med når hun kunne ha samvær. Avtalte tidspunkt var forutsigbare for<br />
barna helt til mor begynte å bytte om på dette! Det betyr altså at mors stadige byttinger<br />
av samvær nå brukes som argument både for flytting av barna <strong>og</strong> redusering av samvær<br />
<strong>og</strong> innskrenking av partenes mulighet til å avtale seg imellom! Slik sett er dette et spill<br />
fra mor som får alvorlige konsekvenser for barna <strong>og</strong> konflikten som helhet!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e skriver videre at ” Dette vil i seg selv bedre seg mye dersom barna bor<br />
sammen. De vil få et enklere puslespill å forholde seg til, <strong>og</strong> dermed bli mindre<br />
forvirret”! Å bo sammen forutsetter ikke at barna flyttes til mor. De kan vel så godt bo<br />
sammen hos far, men dette vurderes overhodet ikke! Mors omfattende bytting av<br />
samværtidspunkt var opplagt årsak til det eldste barnets ”forvirring” da hun fikk<br />
problemer når mor drev å byttet dette! Slik sett får mor nå uttelling for å ha skapt<br />
forvirring for barna vedrørende samvær, ved at barna med begrunnelse i mors skapte<br />
forvirring flyttes til mor! Det betyr at barna flyttes til den som skapte det problemet<br />
som brukes som begrunnelse for flytting! Slikt er ikke særlig konfliktdempende!
192<br />
Den videre beskrivelse av den <strong>sakkyndig</strong>e er meget interessant ” Tanken om at søstrene<br />
skal være sammen er vel <strong>og</strong> bra, men for at en ordning med mye <strong>og</strong> fleksibelt samvær<br />
skal være godt for barna forutsetter dette at foreldrene i stor grad har evne til å<br />
samarbeide.”! Det foreligger omfattende dokumentasjon på at det er far som prøver<br />
å få til et samarbeide, <strong>og</strong> det er vel så godt dokumentert at det er mor som nekter all<br />
form for samarbeide! I en slik setting der far var åpen for hyppig dial<strong>og</strong>, har mor<br />
bidratt med det motsatte. Tiden både før <strong>og</strong> etter 2002 dokumenterer dette til fulle! Det<br />
blir et paradoks at den <strong>sakkyndig</strong>e sender barna til den som er minst<br />
samarbeidsvillig <strong>og</strong> har minst evner til å samarbeide! At så redusert samvær<br />
begrunnes ut i fra samarbeidsproblemer gjør den <strong>sakkyndig</strong>es vurderinger direkte<br />
latterlige! Igjen mener den <strong>sakkyndig</strong>e at det er et problem <strong>og</strong> at det bør føre til at<br />
fleksibiliteten reduseres i samværsammenheng! Mor har et stort ansvar for at det ikke er<br />
mulig å samarbeide, <strong>og</strong> blir belønnet for denne rigide adferden ved at barna flyttes til<br />
henne slik at barna mister samvær med far!<br />
Når den <strong>sakkyndig</strong>e så skriver at ”Men i dette tilfellet ville ikke en svært utstrakt<br />
samværordning etter mitt syn ha vært god for barna selv om mor hadde bodd i<br />
umiddelbar nærhet av far, dette ut fra det høye konfliktnivået.”, <strong>og</strong> over tillegger far<br />
ensidig ansvaret for dette høye konfliktnivået! Her brukes ”det høye konfliktnivået” til å<br />
utestenge barna fra samvær med far! Mors bidrag til dette ”høye konfliktnivået” er<br />
betydelig! Men det vurderes ikke noe sted! Barna straffes i realiteten for at mor skal<br />
”vinne” <strong>og</strong> få viljen sin! Dette har ikke noen med fag å gjøre overhodet!<br />
Jo mer den <strong>sakkyndig</strong>e benytter det såkalt høye konfliktnivået til å begrunne sine<br />
standpunkter, jo viktigere blir det å se hva dette egentlig består i. Således blir det<br />
<strong>og</strong>så mer <strong>og</strong> mer alvorlig når den <strong>sakkyndig</strong>e ikke går inn å analyserer hva<br />
konfliktnivået egentlig bygger på <strong>og</strong> ikke bare konsekvent gir far skylden for at det<br />
er høyt, fordi mor påstår det!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e fortsetter å legge mors bekymringer <strong>og</strong> behov til grunn når hun skriver<br />
”Historien i denne saken viser at partene bør ha helt nøyaktige planer å gå ut i fra når<br />
det gjelder samvær”! Behovet for forutsigbarhet er absolutt et trekk ved mor. Far viser at<br />
han evner å være fleksibel når mor hadde behov for stadige byttinger av samvær. Dette<br />
vurderes heller ikke av den <strong>sakkyndig</strong>e! I stedet er det igjen mors avhengighet av en<br />
forutsigbar hverdag, som blir utslagsgivende! Den <strong>sakkyndig</strong>e evner overhodet ikke se<br />
mors avhengighet av at ting er forutsigbare!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>es påstand om at ”Mor gir utrykk for at hun ønsker fleksibilitet til<br />
barnas beste I forbindelse med samvær dersom hun får daglig omsorg for begge....”,<br />
viser hvor godt mor evner manipulere den <strong>sakkyndig</strong>e. Er det noe denne saken har<br />
bevist, så er det at det i alle fall at mor aldri har vist evne til fleksibilitet! Mors<br />
MMPI test viser en ekstremt rigid personlighet uten evne til å være fleksibel<br />
overhodet! Eksempelet på mors rigide atferd ser vi bare dager etter at rapporten legges<br />
frem. Da saboterer mor hele sommerferien for barna, slik at de ikke får noen ferie med<br />
far! Det er et av trekkene som <strong>og</strong>så MMPI testen beskriver ved mor, at mor er ekstremt
193<br />
rigid! Det går ikke an som den <strong>sakkyndig</strong>e gjør å legge til grunn det mor sier, når all<br />
dokumentasjon viser at mor gjør det motsatte! Mor latterlig gjør i realiteten den<br />
<strong>sakkyndig</strong>es rapport fullstendig. Hun gjør som hun vi, men i samtale med den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e lyver hun så hun tror det selv! Igjen er de vurderinger som legges til grunn<br />
ikke bygget på verken fakta eller fag. De bygger utelukkende på mors ønsker <strong>og</strong><br />
udokumenterte påstander!<br />
At det er mors påstander som ensidig ligger til grunn ser vi i de videre beskrivelser ” Jeg<br />
har vært usikker på om det yngste barnet ideelt sett bør ha like mye samvær med far som<br />
sin søster. Det bygger på mors rapporter om hennes vegring mot å gå til far i den senere<br />
tid <strong>og</strong> bekymring for om far i stor nok grad ser hennes behov.”! ”Vurderingene” bygger<br />
på mors ”rapporter” <strong>og</strong> mors ”bekymringer”! Ikke noe sted er det observasjoner,<br />
eller dokumentasjon, det er kun mors udokumenterte påstander som ligger til<br />
grunn. Bevisene <strong>og</strong> underlaget for den <strong>sakkyndig</strong>es <strong>subjektiv</strong>e påstander er mors<br />
udokumenterte påstander! Det hele blir bare helt latterlig! At ”.. mors rapporter om<br />
hennes vegring mot å gå til far” handler om en episode i påsken 2002, som er<br />
detaljert beskrevet over, blir beskrevet som et generelt trekk ved barnet, viser<br />
hvordan enkelthendelser først feiltolkes fullstendig <strong>og</strong> deretter gjøres til barnets<br />
generelle adferd!<br />
Dette har ikke noe som helst med fag å gjøre i det hele tatt! Det er en faglig svindel<br />
der ikke noen av de påstander som legges til grunn har gjennomgått elementær<br />
kildekritikk! Den eneste objektive beskrivelse i MMPI rapporten er til <strong>og</strong> med<br />
forfalsket til å tilpasse seg en forutinntatt hypotese i stedet for at den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
tilpasser seg <strong>og</strong> sine vurderinger, de objektive beskrivelser MMPI testen viser! Den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e opptrer stikk motsatt av hva faglitteratur tilsier. Når man har en objektiv<br />
test <strong>og</strong> dennes resultater ikke synes stemme med <strong>subjektiv</strong>e observasjoner <strong>og</strong><br />
påstander, så går den <strong>sakkyndig</strong>e inn <strong>og</strong> forfalsker de objektive testresultatene i<br />
stedet for å se om ikke de <strong>subjektiv</strong>e vurderinger <strong>og</strong> observasjoner burde forandres!<br />
Dette er stikk i strid med all fagkunnskap om slikt arbeide!<br />
”Når kartet ikke stemmer med terrenget, påstår den <strong>sakkyndig</strong>e at det er terrenget<br />
som er feil”!<br />
Det er <strong>og</strong>så meget interessant at den <strong>sakkyndig</strong>e skriver at ” Argumentet mot å<br />
behandle søsknene forskjellig er at dette lett kan føre til konflikt <strong>og</strong> uro mellom<br />
foreldrene, noe som igjen kan slå tilbake på barna. Jeg heller derfor til at begge barna<br />
bør ha like mye samvær <strong>og</strong> være sammen under samvær med far.”, for det mor gjør<br />
rett etter at barna er flyttet er nettopp å forskjellsbehandle barna! Det eldste barnet<br />
får komme dobbelt så mye samvær som det yngste! Dette beskriver den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
var konfliktdrivende! Igjen er selve vurderingen av at det yngste barnet skal komme<br />
mindre enn det eldste, mors ønsker. Og her ligger åpningen til hele mors avvikende<br />
adferd. Det yngste barnet oppfates av mor som en del av mor, helt i tråd med en<br />
narsissistisk personlighetsfungering slik MMPI testen underbygger! Denne problematikk<br />
er godt beskrevet i prosesskriv men aldri vurdert av den <strong>sakkyndig</strong>e!
194<br />
9 DEN SAKKYNDIGES SVAR PÅ MANDATET<br />
Ut fra en helhetsvurdering etter gjennomgang av sakens dokumenter, historikk, samtaler<br />
med involverte parter <strong>og</strong> faginstanser, samt observasjon av barna <strong>og</strong><br />
samhandlingsmønster, svarer den <strong>sakkyndig</strong>e etter beste faglige skjønn at begge barna<br />
bør bo fast hos mor <strong>og</strong> ha samvær med far som skissert ovenfor.<br />
Ut fra historien med svært høyt konfliktnivå <strong>og</strong> dertil hørende negative konsekvenser for<br />
barna bør retten vurdere om det i denne saken er grunnlag for å fatte midlertidig<br />
avgjørelse. Det eldste barnet bør da flytte til Norheimsund i løpet av sommeren for å<br />
kunne begynne på skole der til høsten.<br />
Konklusjonen til den <strong>sakkyndig</strong>e blir slik beskrevet ” Ut fra en helhetsvurdering etter<br />
gjennomgang av sakens dokumenter, historikk, samtaler med involverte parter <strong>og</strong><br />
faginstanser, samt observasjon av barna <strong>og</strong> samhandlingsmønster, svarer den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
etter beste faglige skjønn at begge barna bør bo fast hos mor <strong>og</strong> ha samvær med far som<br />
skissert ovenfor.”!<br />
Som det over er redegjort for bygger den <strong>sakkyndig</strong>es vurderinger på en<br />
fundamental kunnskapssvikt, en svindel med testresultater, en grov<br />
forskjellsbehandling hva gjelder metodikk, en svindel med saksdokumentene <strong>og</strong><br />
datagrunnlaget ved at alt som er kritisk for mor fjernes, mens det ikke noe sted<br />
skjer en kildekritisk vurdering av de udokumenterte påstander som fremsettes av<br />
mor, mot far! Ikke noen av mors udokumenterte påstander er validert, hvilket gjør<br />
det umulig å vite om de er samme, da de ikke kan etterprøves! Komparenter er<br />
ensidig beskrevet fra mors side, <strong>og</strong> til tross for at dokumentene <strong>og</strong> mors egen adferd,<br />
viser en stikk motsatt adferd av mors verbale påstander om sin egen adferd, er det mors<br />
verbale udokumenterte påstander som blir tillagt vekt!<br />
Mors psykososiale fungering påståes fungere når hun får sine piller <strong>og</strong> har et stort<br />
nettverk til å hjelpe seg, mens det ikke vurderes at far fungerer uten dette vurderes<br />
ikke noe sted! Dette er imidlertid en klinisk vurdering fjernt fra en <strong>sakkyndig</strong><br />
vurdering! Det skjer ingen vurdering av hvem som er best egnet, men at mor kan<br />
fungere med piller <strong>og</strong> støtteapparat. Det var ikke mandatet! En slik vurdering er<br />
ikke faglig holdbar.<br />
Faktisk blir det ikke problematisert noe sted at all faglitteratur beskriver det som svært<br />
negativt for et barn å vokse opp med spesielt en depressiv mor! Mors hypokondre,<br />
hysteriske trekk er ikke vurdert noe sted! Dette er ikke problematisert noe sted, men blir<br />
utelatt <strong>og</strong> skjult! Dette er faglig svindel! Ikke noe sted skjer det en reell vurdering av<br />
argumenter for <strong>og</strong> imot, det er kun en ensidig kritikk av far <strong>og</strong> en glorifisering av<br />
mor. En vurdering må bygge på minst to ulike premisser, noe annet er ikke en<br />
vurdering, men bare å fastslå en enkelt premiss!
195<br />
Til slutt videreformidler den <strong>sakkyndig</strong>e mors ønske om midlertidig flytting av barna når<br />
hun skriver at ” Ut fra historien med svært høyt konfliktnivå <strong>og</strong> dertil hørende negative<br />
konsekvenser for barna bør retten vurdere om det i denne saken er grunnlag for å fatte<br />
midlertidig avgjørelse. Det eldste barnet bør da flytte til Norheimsund i løpet av<br />
sommeren for å kunne begynne på skole der til høsten.”!<br />
Nok en gang benyttes det såkalt høye konfliktnivået som påskudd til å flytte barnet<br />
umiddelbart. Det skal som den <strong>sakkyndig</strong>e selv hevder meget sterke grunner til å<br />
flytte et barn fra sitt oppvekst sted. Men I tilfelle med det eldste barnet nevnes ikke<br />
dette I det hele tatt! Det blir ikke en gang reelt vurdert. Således tar den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
for gitt at alt mor påstår er sant. Tilsvarende er alt far beskriver ikke sant eller<br />
utelatt. I en faglig setting er intet sant før det er validert! Dette vitner om en total<br />
mangel på faglig innsikt i et så komplisert emne som dette er.<br />
En annen interessant reaksjon fra den <strong>sakkyndig</strong>e er hennes teknikk for å unngå å<br />
gå i dybden. Ved bevisst å fokusere bare på far sin reaksjon <strong>og</strong> ikke på mors<br />
provokasjon, viser hun at hun aldri vurderer mor i det hele tatt. Ikke noe sted i<br />
rapporten diskuterer hun mors provokasjoner <strong>og</strong> reaksjon i de utallige situasjoner<br />
der mor beskrives.<br />
På samme måte synes det som om det er det som skjer i denne rapporten <strong>og</strong> saken for<br />
øvrig! Den <strong>sakkyndig</strong>e finner egentlig ikke noe å bruke mot far <strong>og</strong> må hele tiden vise til<br />
hva mor påstår.<br />
Når den <strong>sakkyndig</strong>e ikke finner noe, blir det konstruert løgner. Når så alvorlige påstander<br />
som at far er psykopat fremsettes uten at de blir vurdert på en profesjonell måte må det<br />
være grunn til å stille spørsmål hvorfor! Ikke noe sted i rapporten blir det gjort en eneste<br />
faglig vurdering av dette! Når den <strong>sakkyndig</strong>e bruker slike påstander fra mor uten å gjøre<br />
noen faglig vurdering av om far er psykopat, blir bare påstanden hengende som et rødt<br />
flagg for å advare mot far! Dette har ikke noe med en faglig vurdering å gjøre i det hele<br />
tatt!<br />
Som beskrevet , diskutert <strong>og</strong> bevist over mangler rapporten enhver faglig<br />
integritet! Der MMPI test går imot en forutinntatt hypotese om at barna skal<br />
til mor, blir testresultatet forfalsket som vist over! Når objektive tester<br />
strider mot <strong>subjektiv</strong>e tolkninger, forfalskes eller utelates testresultatet i<br />
stedet for å korrigere en <strong>subjektiv</strong> tolkning! Den <strong>sakkyndig</strong>e bygger sin<br />
argumentasjon utelukkende fra mors udokumenterte påstander om far, mens<br />
fars dokumenter <strong>og</strong> detaljbeskrivelser av mor utelates!<br />
I sum er dette en bevisst faglig svindel satt i sene av en kunnskapsløs,<br />
<strong>subjektiv</strong> <strong>sakkyndig</strong>e for at mor skal få omsorgen! Det er ikke barnets beste,<br />
men mors beste! Det er ikke tilfeldige feil, men beviste <strong>og</strong> planlagte
handlinger fra den <strong>sakkyndig</strong>e! Den <strong>sakkyndig</strong>e forleder i realiteten retten til<br />
et for barna ødeleggende resultat! Det bryter mot loven!<br />
Psykol<strong>og</strong> Eli Hallaråker avsløres her som en svindler, som tar seg betalt<br />
for å forlede retten! Det må få konsekvenser!<br />
196
VIKTIGE PUNKTER i rapporten – En oppsummering<br />
Her følger en del viktige begreper <strong>og</strong> stikkord som viser rapportens sviktende faglige<br />
kvalitet.<br />
197<br />
Viktig utgangspunkt<br />
Det viktigste utgangspunkt for å forstå en <strong>sakkyndig</strong> rapport er ikke først <strong>og</strong> fremst hva<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e skriver eller har ”ment”, men hvordan rapporten oppfattes <strong>og</strong> tolkes av<br />
leseren. Hvilken beskrivelse <strong>og</strong> vurderinger den <strong>sakkyndig</strong>e legger til grunn, gir føringer<br />
for hvordan den blir forstått av leseren. Denne rapporten blir oppfatte som at mor er et<br />
offer for far, mens dokumentene viser en helt annen dynamikk, der far lar seg manipulere<br />
til å reagere på mors provokasjoner <strong>og</strong> manipulasjoner. Dette er helt i tråd med den<br />
hypokondre, kyniske, egosentriske <strong>og</strong> narsissistiske adferd som både mors adferd over<br />
flere år, <strong>og</strong> MMPI test for mor underbygger!<br />
L<strong>og</strong>iske brudd fra mor<br />
Mor fremsetter en rekke påstander i direkte konfrontasjon <strong>og</strong> strid med sine tidligere<br />
påstander. En reke l<strong>og</strong>iske brudd blir synlig uten at den <strong>sakkyndig</strong>e reagerer! Den ene<br />
påstanden om far slår den andre i hjel.<br />
- Mor påstår far både arbeidet mye, mens det samtidig påståes at han ikke ville arbeide!<br />
- Mor påstår at hun forsørget familien i samlivet, samtidig som hun i brev til<br />
ligningskontoret skriver hun ikke har vert i arbeid!<br />
- Mor påstår far er psykopat, samtidig som hun sender brev til UDI med forespørsel om<br />
de kan kaste fars nye kone ut av landet slik at mor <strong>og</strong> far kan komme sammen igjen!<br />
- Mor påstår til sitt nettverk at far mangler empati, samtidig som hun i flere brev til far<br />
takker kan for at han evner å se når hun har det vanskelig <strong>og</strong> støtter henne!<br />
- Mor påstår til den <strong>sakkyndig</strong>e at far ikke klarer å ta seg av barna, mens hun i brev til far<br />
over flere år skryter av hvor flink far han er ovenfor barna!<br />
- Mor beskriver til <strong>sakkyndig</strong>e <strong>og</strong> andre at hun har en høy moral <strong>og</strong> hater løgn <strong>og</strong> juks,<br />
samtidig som far avslører et 60 talls løgner av mor!<br />
- Mor skriver i prosesskriv at om hun får omsorgen, så skal far få omfattende samvær ut<br />
over normalt samvær, men når mor får omsorgen saboteres det meste samvær!<br />
- Mor klandrer far for å bryte avtaler, mens hun samtidig stikker av med barna til<br />
utlandet utenfor oppsatte sommerferieavtaler, år etter år!<br />
- Mor påstår skolefraværet for barnet er høyt <strong>og</strong> klandrer far for dette, samtidig som hun<br />
tar barnet ut av skolen uten at det gies meldinger til skolen!<br />
- Mor klandrer far når skolen tilkjennegir at barnet som da bodde med far har uorden i<br />
leksene, mens mor selv til den <strong>sakkyndig</strong>e innrømmer at hun ikke gjorde lekser med<br />
barnet ved sine samvær!<br />
Og slik fortsetter det i det uendelige....... år etter år! Den <strong>sakkyndig</strong>e vurderte ikke noe<br />
av dette. Dette er i realiteten en endeløs rekke av provokasjoner mot far. L<strong>og</strong>iske<br />
brudd er typisk for en del personlighetsforstyrrelser!
198<br />
Far ansvarliggjøres for mors adferd<br />
Far tillegges negative karakteristikker gjennom å ansvarliggjøres for forhold far ikke er<br />
ansvarlig for. Eks: ”Far har gjennomgående latt være å sende med henne skriftlig<br />
melding etter fravær”! Når far så benekter disse usanne påstander, fremstilles far<br />
”defensiv” <strong>og</strong> ute av stand til å ”ta ansvar for sine handlinger”! Skolens fraværbok viser<br />
at det i hovedsak er etter at mor, uten at far er informert, tar barna ut av skolen, at det<br />
mangler meldinger!<br />
Klare faktafeil<br />
Klare faktafeil tidlig i rapporten legges til grunn som sannheter for det ”generelle<br />
utgangspunkt” av rapporten! Det bidrar til konflikt!<br />
Språklige ulikheter i fremstilling<br />
Språklige ulikheter i beskrivelser av partene. Mens mor beskrives både som ”spontan” <strong>og</strong><br />
”med innlevelse” beskrives fars utsagn i ”gåseøyne” for å svekke fars troverdighet!!<br />
Mens den <strong>sakkyndig</strong>es beskrivelser fra møte med mor fremstår som med god kjemi, med<br />
varme <strong>og</strong> innlevelse, fremstår beskrivelsene fra fars møter som kjølige, kritiske <strong>og</strong><br />
avvisende! Den <strong>sakkyndig</strong>e beskriver glede ved å bli invitert til middag hos mor, men<br />
tilkjennegir ikke tilsvarende entusiasme hos far.<br />
Manglende vurderinger<br />
Det er slått fast at mor minst har en depressiv lidelse <strong>og</strong> selv har beskrevet sin angst<br />
lidelse.. Den <strong>sakkyndig</strong>e vurderer ikke noe sted mors k<strong>og</strong>nitive <strong>og</strong> emosjonelle fungering<br />
ut i fra det. Faglitteraturen (Miller, 1998:78) beskriver en rekke aktuelle forhold som kan<br />
forklare mors <strong>og</strong> depressive adferd:<br />
1. Vilkårlig slutning<br />
Å trekke en konklusjon i fravær av bevis eller når bevis er motsatt av konklusjonen!<br />
Dette er typisk for mors påstander om far.<br />
2. Selektiv abstraksjon<br />
Tendensen til å fokusere på en negativ detalj i en situasjon <strong>og</strong> å konseptualisere hele<br />
opplevelsen på bakgrunn av dette negative fragment. Typisk er mors enkeltopplevelser<br />
ved separasjonen som gjøres gjeldende flere år senere for alle situasjoner!<br />
3. Overgeneralisering<br />
Tendensen til å trekke en generell konklusjon på bakgrunn av en isolert hendelse <strong>og</strong> til å<br />
tillegge konseptet ukritisk til både relaterte <strong>og</strong> urelaterte situasjoner. Typisk er påstanden<br />
om fars urenslighet bygget på kanskje en observasjon av at det minste barnet hadde våt<br />
bleie!<br />
4. Forstørring <strong>og</strong> Forminsking
199<br />
Tendensen til å overvurdere betydningen av ubehagelige hendelser <strong>og</strong> undervurdere<br />
betydningen av behagelige hendelser. Mors fokus på noen negative opplevelser<br />
overskygger behovet for å få far tilbake.<br />
5. Personalisering<br />
Tendensen til å relatere eksterne hendelser til en selv uten bevis. Typisk er mors<br />
grandiose selvbilde.<br />
6. Svart hvit tenkning<br />
Tendensen til å se ting som absolutt, sort-hvit, alt-eller-ingenting. Typisk er mors<br />
splitting!<br />
Disse l<strong>og</strong>iske feil antaes å være årsaken til at deprimerte personer har en tendens til å<br />
tolke hendelser på ekstreme, negative, kategoriske <strong>og</strong> fordømmende måter. Det alvorlige<br />
er jo at disse beskrivelser er helt i tråd med det vi finner som typiske trekk ved den<br />
narsissistiske personlighetsfungering! Det er egentlig to ulike måter å beskrive den<br />
narsissistiske sårbarhet på, en klinisk forstående måte i møte med klienten, <strong>og</strong> en mer<br />
distansert diagnostisk, deskriptiv metode.<br />
Dette er tankemønstre som selvfølgelig er diskriminerende for omsorgsevne! Det er ikke<br />
for ingenting at enkelte lærebøker beskriver det å vokse opp med en deprimert mor som<br />
et traume i seg selv! Det er omfattende dokumentert at en depressiv mor ikke evner se<br />
barnas emosjonelle behov slik en ikke-deprimert forelder gjør det! Ikke noe av dette er<br />
vurdert av den <strong>sakkyndig</strong>e!<br />
Manglende faglige henvisninger<br />
Ikke et eneste sted i rapporten er det beskrevet et eneste ord om at den <strong>sakkyndig</strong>es<br />
observasjoner eller antatte metoder støtter seg på vitenskaplige fakta eller teorier! En<br />
slik mangel underbyges ytterligere av den <strong>subjektiv</strong>e, forutinntatte vurdering som<br />
kommer til syne i hele rapporten. Faktisk blir den <strong>sakkyndig</strong>es tolkninger gjort stikk<br />
motsatt av hva faglitteraturen tilsier for MMPI testen! Hvordan er det mulig? Det gies<br />
ikke noen beskrivelse av hvilke metoder som benyttes! Der fag kommer til syne (MMPI)<br />
viser den <strong>sakkyndig</strong>e sviktende kunnskap. Påstander om ”språklige vansker” for barna<br />
hos far, er stikk motsatt av hva både litteratur tilser <strong>og</strong> hva barna selv fremviser! I stedet<br />
for vansker viser barna at de blir gode i språk!<br />
Respekt – Empati - etikk<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e viser ingen respekt for fars synspunkter <strong>og</strong> livssyn eller empati for fars<br />
beskrivelser. Dette bryter fundamentalt med helt essensielle etiske <strong>og</strong> juridiske krav for<br />
psykol<strong>og</strong>er <strong>og</strong> fagpersonell. Den <strong>sakkyndig</strong>e latterlig gjør fars livssyn, om å ønske å<br />
skjerme barna for seksuelle handlinger i ung alder. Det er klare brudd på fagetikk! Den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e har ingen rett til å vurderer fars livssyn slik hun gjør <strong>og</strong> har heller ingen<br />
forutsetninger for slike vurderinger!
200<br />
Arr<strong>og</strong>anse – taushet<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e fremstår ved sin metode <strong>og</strong> mangel på sådan som klart arr<strong>og</strong>ant i<br />
forhold til far. Det er ingen forståelse for fars bekymring rundt barna. Når far stiller<br />
kritiske spørsmål eller beviser at den <strong>sakkyndig</strong>e tar feil i sine tolkninger, møter han en<br />
mur av taushet. En slik arr<strong>og</strong>ant holdning fra en fagperson underbygger en betydelig<br />
faglig svikt <strong>og</strong> mangel hos den <strong>sakkyndig</strong>e! Det er grunn til å stille spørsmål ved om den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e har de kvalifikasjoner man forventer av en rettsoppnevnt <strong>sakkyndig</strong><br />
psykol<strong>og</strong> som tar seg betalt for sine tjenester! Det fremstår særdeles arr<strong>og</strong>ant å avvise<br />
fars dokumenter i en sak der partene har krav på å få fremlegge sitt syn! Dette bryter<br />
opplagt mot partenes rett til likebehandling <strong>og</strong> til å fremme sitt syn.<br />
Observasjon <strong>og</strong> vurdering blandes<br />
Det foregår en utstrakt sammenblanding av observasjoner <strong>og</strong> vurderinger. Eksempelet<br />
med pikniken på stranden under mors observasjon er typisk. Mens det under<br />
”observasjoner” ikke beskrives ett eneste ord om noen piknik på stranden, blir det under<br />
vurderingen av observasjonen beskrevet en rekke observasjoner <strong>og</strong> nye innformasjoner<br />
tilføres! Hvordan skal man etterprøve opplysninger som opplagt er til stede, men<br />
som ikke er beskrevet, <strong>og</strong> som opplagt danner grunnlag for den <strong>sakkyndig</strong>es<br />
vurderinger? Likeledes skjer det en betydelig sammenblanding av fremsatte påstander<br />
<strong>og</strong> den <strong>sakkyndig</strong>es egne vurderinger, i den grad det blir vurdert, <strong>og</strong> ikke bare automatisk<br />
tillagt sannhetsverdi! Likeledes foreligger det en rekke ”vurderinger” som det ikke er<br />
mulig å finne støtte for under observasjoner. Fars påståtte manglende empati er ikke<br />
beskrevet eksplisitt i noen observasjon, men synes være et vesentlig ankepunkt mot far.<br />
Blander den <strong>sakkyndig</strong>e sin antipati med en påstått ”manglende empati” hos far? Selv<br />
mor beskriver fars empati i sine brev! Psykol<strong>og</strong>ene Thuen <strong>og</strong> Brock sine vurderinger<br />
finner da heller ingen slike trekk hos far! Det kan være grunn til å se på det professor<br />
Thuen skriver om at dette er tolkninger, <strong>og</strong> tolkninger bygger nødvendigvis på en del<br />
<strong>subjektiv</strong>e størrelser som f.eks. antipati mot far som følge av sympati med mors<br />
udokumenterte påstander om far!! Dette underbyger at de påståtte ”vurderinger”,<br />
faktisk mer fremstår som den <strong>sakkyndig</strong>es egne <strong>subjektiv</strong>e holdninger, enn bygget på<br />
empiriske observasjoner.<br />
Ensidig problematisering<br />
Hver gang det fremkommer påstander som kan ramme far negativt, blir disse søkt utdypet<br />
<strong>og</strong> problematisert av den <strong>sakkyndig</strong>e <strong>og</strong> far konfronteres med disse. Faktisk er flere av<br />
disse påstandene av en slik karakter at de vel så godt kunne tolkes på stikk motsatt måte!<br />
Påstander om barnets problemer på skole, da barnet bor med far kan like gjerne tolkes<br />
som mors provokasjon, som fars ensidige ansvar! Mors ”bekymring” for et påstått høyt<br />
fravær hos barnet mens det bor med far, kommer i et merkelig lys når det dokumenteres<br />
at fraværet det første året etter flyttingen til mor er omtrent like stort, <strong>og</strong> da uten at far tar<br />
barnet ut av skolen slik mor gjorde hos far!
201<br />
Når det fremkommer negative beskrivelser av mor blir dette aldri problematisert, <strong>og</strong><br />
mor konfronteres aldri med dette. Selv positive beskrivelser av far blir forsøkt fremstilt<br />
som negative. Dette avspeiler seg meget tydelig etter hver observasjon av partene. Mens<br />
det for mors vedkommende i praksis ikke finnes noen vurderinger etter<br />
observasjon, gjengies det betydelige negative ”vurderinger” etter observasjoner hos<br />
far! Likeledes blir det ensidig fokusert på det eldste barnets problemer hos far, mens det<br />
yngste barnets problemer ikke er vurdert noe sted! Hva kommer en slik ulik metodebruk<br />
av?<br />
Svaret gir den <strong>sakkyndig</strong>e gjennom sine ensidige metodebruk, mor skal fremstilles<br />
positivt, far skal problematiseres <strong>og</strong> fremstilles negativt! De ensidige vurderingene som<br />
gjengies etter fars observasjoner skal utdype <strong>og</strong> befeste de negative trekk som<br />
påståes ved far! Dette er ikke faglig holdbart!<br />
Hos far problematiseres det f.eks. for at det ikke er bilder av mor på veggen hjemme<br />
hos far <strong>og</strong> hans nye kone, mens det ikke noe sted problematiseres at mor ikke har<br />
bilder av far på veggen, hos sin nye venn! Dette er ensidig kritikk av far.<br />
Ulike metoder – sympati/antipati<br />
Partene utsettes for ulike metoder ved observasjoner <strong>og</strong> vurderinger. Beskrivelser fra mor<br />
blir ukritisk gjengitt, mens beskrivelser fra far hele tide blir problematisert, fjernet <strong>og</strong><br />
utsatt for kritikk! Hvorfor tillegges mors udokumenterte påstander sannhetsverdi, mens<br />
fars dokumenterte beskrivelser taes ut av saken!<br />
Årsaksforklaringer fra far kritiseres for ikke se at det kan være ”andre årsaker” enn<br />
mors adferd, mens ensidige årsaksforklaringer fra mor, mot far, ikke blir<br />
problematisert noe sted, men tvert imot akseptert! Far kritiseres for ikke å være<br />
flerdimensjonal i sin årsaksforståelse, men når mor er endimensjonal blir det akseptert<br />
av den <strong>sakkyndig</strong>e! Dette beviser ulike metoder ved vurderinger. Mottageligheten for<br />
mors argumenter er klart favoriserende for mor <strong>og</strong> dermed klart diskvalifiserende for<br />
rapporten som et faglig nøytralt dokument!<br />
Som vist er det i den ”vurdering” den <strong>sakkyndig</strong>e gjør av far ikke vist til at det er vurdert<br />
om mor har noen av de trekk den <strong>sakkyndig</strong>e problematiserer ved far! Dette er en<br />
alvorlig metodefeil <strong>og</strong> gjør vurderingen av far verdiløs! Det dokumenteres da <strong>og</strong>så at<br />
mor uten noen provokasjoner viser en omfattende bruk av de trekk den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
påstår om far! Det diskvalifiserer rapporten!<br />
Fordi resultatet vil avhenge av hvilke metoder som brukes er det alltid viktig at<br />
fagpersonen redegjør for metodene som er brukt. Dermed er det mulig for andre å<br />
etterprøve resultatene eller jobbe videre med dem. Det er umuliggjort her. Årsaken ligger<br />
i at det ikke er noen konsekvent metode annet enn at, det som strider mot den<br />
<strong>sakkyndig</strong>es sympati for mor, skal problematiseres!! Men det underbyger en forutinntatt<br />
holdning <strong>og</strong> har ikke noe med fag å gjøre i det hele tatt!
202<br />
Leder i Norsk Psykiatrisk Forening, Jan Olav Johannesen, uttaler til klassekampen<br />
2.1.2008 at : “….skulle en granske den ene parten i en tilspisset personkonflikt, skulle<br />
det i en nøytral saksutredning vært benyttet samme metode om begge hovedparter”!<br />
Partene utsettes for ulike metoder ved vurderingene. Mor vurderes ut i fra sympati,<br />
mens far vurderes ut i fra antipati! Mens mors fortid <strong>og</strong> historikk utelates, unskyldes<br />
<strong>og</strong> bortforklares, blir mors udokumenterte påstander om far i fortid, brukt mot far! Mors<br />
påstander om far ligger i historien! Den <strong>sakkyndig</strong>e ser helt bort i fra mors fortid, men<br />
legger allikevel mors udokumenterte påstander om fars fortid til grunn for vurderinger av<br />
far! Det beviser at det benyttes ulike metoder på mor <strong>og</strong> far når vurderinger gjøres! Det<br />
blir derfor ikke mulig å sammenligne vurderingene som er gjort! Det blir ikke faglig<br />
mulig å si hvem som har best omsorgsevne når partene er vurdert ut i fra ulike metoder!<br />
Projeksjon – Introjeksjon/Identifikasjon<br />
Mors udokumenterte påstander reflekterer i stor grad negative projeksjoner av egen<br />
adferd mot far <strong>og</strong> positiv introjeksjon/identifisering fra far. Mors negative påstander om<br />
far kan i stor grad dokumenteres som mors egne trekk. Mors positive påstander om seg<br />
selv, er i stor utstrekning trekk <strong>og</strong> forventninger fra omgivelsene eller hentet fra mors<br />
grandiose selvbilde! Mors hypokondre tilbøyelighet underbygger dette. Dette er klare<br />
trekk ved en forstyrret personlighet slik vi finner det i en narsissistisk personlighet.<br />
Innlevelse<br />
Mors beskrivelser av barna synes reflektere mer mors grandiose syn på sin egen<br />
fungering enn barnas faktiske opplevelse av sin situasjon. Mors MMPI beskrevne<br />
hypokondre trekk underbyger en slik fungering, men den <strong>sakkyndig</strong>e vurderer aldri dette!<br />
Karakteristisk er det at mens fars MMPI test bekrefter fars evne til innlevelse i andre,<br />
påstår den <strong>sakkyndig</strong>e at far ikke evner en slik innlevelse <strong>og</strong> dokumenterer dette ved å<br />
forfalske MMPI resultatet for far! At både professor Thuen <strong>og</strong> psykol<strong>og</strong> Brock bekrefter<br />
fars evne til innlevelse viser at den <strong>sakkyndig</strong>es ”tolkning” svikter. Der far på MMPI<br />
skåren beskrives med evne til innlevelse, tolker den <strong>sakkyndig</strong>e dette ut i fra at far er<br />
psykiatrisk pasient, hvilket gir motsatt beskrivelse! En ren forfalskning av skårbildet!<br />
Er det rart det går galt!<br />
Medisinering<br />
Mor skjuler hvilke alvorlige medisner hun går på <strong>og</strong> verken legen eller psykiateren<br />
beskriver disse alvorlige medisiner. Nozinan, som mor går på er et middel mot psykoser.<br />
Dette kommer i et underlig lys når mors psykiater <strong>og</strong> lege påstår mor ikke har vært<br />
psykotisk! Hvordan kan de vite det? Psykoser kan komme <strong>og</strong> gå! Svært få går konstant<br />
rundt i en psykotisk virkelighet, da er man over i det Schizoide eller Schizotype ! Selv<br />
deprimerte kan ha perioder med psykoser! Dette er aldri vurdert av mors leger! At mor i<br />
en setting der det handler om en barnefordelingsak skal fortelle at hun har psykoser,<br />
fremstår meget fjernt i en narsissistisk setting som dette er!
203<br />
Løgner – Usannheter<br />
Mor kommer med en rekke udokumenterte påstander om far som dokumentene viser ikke<br />
er sanne. En helt enkel sjekk <strong>og</strong> kildekritikk av saksdokumentene viser at virkeligheten er<br />
stikk motsatt av hva det mor påstår! Rapporten er blottet for enhver kildekritisk<br />
vurdering <strong>og</strong> mors påstander er ikke noe sted validert! Det synes fremkomme et ønske<br />
om å gi mor omsorgen ut i fra sympati med mor. De over beskrevne l<strong>og</strong>iske brudd må<br />
nødvendigvis være minst 50% usannheter! Likeledes er det med mors påstander om at far<br />
var psykopat samtidig som mor ville ha far tilbake?? Det er ingen troverdighet i mors<br />
påstander! De tjener ikke en l<strong>og</strong>isk virkelighet, men som fruterasjonsdempere for mor, <strong>og</strong><br />
da har ikke påstandene noen sammenheng med virkeligheten, men med i hvilken grad<br />
de demper frustrasjoner!<br />
MMPI testen forfalsket<br />
Det skårbildet partene får ut i fra testen er forfalsket. Mors skår viser en alvorlig<br />
psykopatol<strong>og</strong>i, mens fars skår viser meget god fungering når faglitteraturens<br />
beskrivelser av skåren legges til grunn. Den <strong>sakkyndig</strong>e gir bevist den omvendte<br />
tolkning. Hvorfor forfalskes tolkningen av MMPI testen? Hvorfor antyder den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e at mors skår er typisk i familier med familieproblematikk, slik at en får<br />
inntrykk av at far er årsaken, når faglitteratur beskriver slike årsaker i tidlig<br />
barndomstraumer hos slike mødre! Hvorfor utelates MMPI beskrivelsene for far når de<br />
beskriver positive trekk! Hvorfor blir skårtolkningen hos far omvendt av faglitteraturens<br />
skårtolkning?<br />
Forutinntatt – Partisk - Subjektiv<br />
Det er gjennomgående under mors beskrivelser at det :<br />
1. ikke finnes noen eksemplifisering av mors påstander<br />
2. ikke skjer noen problematisering av mors påstander<br />
3. ikke skjer noen form for kildekritikk<br />
4. alle påstander får stå uimotsagt <strong>og</strong> blir akseptert som sanne<br />
5. ikke noen av påstandene er validert!<br />
Når den <strong>sakkyndig</strong>e etter å ha fått beskrevet en rekke alvorlige forhold rundt mors<br />
fungering i første møte med far, før hun har sett fars beskrevne dokumenter, konfronterer<br />
far ensidig med hva han vil gjøre om mor får omsorgen, underbyger dette en forutinntatt<br />
holdning hos den <strong>sakkyndig</strong>e! Mor blir aldri konfrontert med et slikt spørsmål! Dette er<br />
ulike metoder ovenfor partene.<br />
Ansvarsfraskrivelse<br />
Vi ser tydelig hvordan mor fraskriver seg ansvar hele tiden. Det er alltid andre som<br />
”anbefaler” <strong>og</strong> ”foreslår” alle mors handlinger! Når de går galt <strong>og</strong> skaper konflikt, er det<br />
alltid andres ansvar. Far ansvarliggjøres, skole, svigermor <strong>og</strong> familierådgivningskontor<br />
ansvarliggjøres osv! Mor har/tar aldri ansvar for noe! Dette problematiseres ikke noe<br />
sted! Mors autoritetsavhengighet (hypokondre trekk) kommer til syne en rekke steder i
204<br />
tilknytning til hvem som gies ansvar! Mors kontakt med barnevernet viser det samme. S<br />
lenge barnevernet støtter nor, følger hun deres råd, når deres råd går imot mor, gjør hun<br />
motsatt av barnevernets råd! På toppen av det hele berømmer den <strong>sakkyndig</strong>e mor for å<br />
vise evne til å ta ansvar <strong>og</strong> ”ikke gi andre skylden”! Det er ingen sammenheng mellom<br />
vurderinger <strong>og</strong> faktiske hendelser! Igjen bygger ”tolkning” på sympati <strong>og</strong> ikke empiri!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e blir overivrig i å sverte far <strong>og</strong> kommer i skade for å motsi seg selv <strong>og</strong><br />
faktiske beskrivelser slik vi ser det beskrevet om uregelmessigheter ved barnets<br />
skolefravær <strong>og</strong> lekser. Mens mors <strong>og</strong> skoles beskrivelser <strong>og</strong> dokumenter underbygger at<br />
mor har ansvar for store deler av fraværet <strong>og</strong> manglende lekser, blir far uten videre<br />
ansvarliggjort for alt dette av den <strong>sakkyndig</strong>e!<br />
Kvalitet på omsorg <strong>og</strong> tilknytning<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e vurderer ikke noe sted hvem av foreldrene som kan gi best kvalitativ<br />
omsorg for barna, bare at mor kan klare det med piller <strong>og</strong> et stort nettverk! Omsorgsevne<br />
vurderes ikke noe sted opp mot foreldrenes oppvekstvilkår, som kan si mye om deres<br />
psykiske utrustning <strong>og</strong> sårbarhet for å gi barna god nok omsorg! Heller ikke blir det noen<br />
sted vurdert barnas tilknytningskvalitet! Det bare slåes fast at barna er sterkt knytet til<br />
mor! Faglitteratur er klar på at alle barn har en tilknytning, men det er betydelige<br />
forskjeller på dens kvalitet. Rutter (1972:20) beskriver da <strong>og</strong>så tydelig at det er ikke<br />
mengde av tid med barna som skaper kvalitativ god tilknytning, men den voksnes<br />
intensitet i samspillet med barnet. Et barn med en depressiv, ustimulerende mor som er<br />
mye med barnet vil således få en kvalitativ dårligere tilknytning til mor, enn en far<br />
som ser barnet mindre, men aktiviserer seg mer med barnet! Den <strong>sakkyndig</strong>e synes<br />
blande barns avhengighet med tilknytningskvalitet!<br />
Det vurderes heller ikke noen sted om det som for det minste barnet ser ut som<br />
tilknytning kan være mer avhengighet av noen som bryr seg, i tråd med det minste<br />
barnets beskrivelser av at hun setter seg lett på fanget til fremmede, <strong>og</strong> likeså at det<br />
beskrives en ekstra problematikk når mor forlater henne på barnehagen! Beskrivelsenes<br />
av det yngste barnets adferd ved påskeferien 2002 underbygger en kvalitativ dårlig<br />
tilknytning, men en desto større avhengighet! Når barnets adferd svinger fra redsel<br />
den ene dagen til glede bare timer senere, alt etter hvordan mor gir barnet aksept,<br />
blir avhengighet tydeligere, mens tilknytningskvalitet svekkes! Et trygt barn ville<br />
ikke svinge slik i emosjoner, mens et utrygt barn vil svinge i takt med mors aksept<br />
<strong>og</strong> dermed avhengighet!<br />
Ensidighet<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>es fremstilling av partene blir ensidig fokusert på at mor er bedre enn far<br />
hele veien. At mor er best fremstår mer som en refleksvurdering bygget på sympati for<br />
mor, enn faglig begrunnet. Mors premisser er ensidig udokumenterte påstander om far,<br />
<strong>og</strong> en grandios beskrivelse av seg selv, mens fars premisser er en blanding av fars<br />
dokumenterte beskrivelser <strong>og</strong> stadige problematiseringer <strong>og</strong> vurderinger av far!<br />
Ensidighet fremkommer ved at forhistorien beskrives når den kan si noe negativt om far,
205<br />
men ikke når den beskriver mor negativt eller far positivt! Det er avslørende at mens<br />
mors første møte med den <strong>sakkyndig</strong>e er beskrivende for mors udokumenterte<br />
påstander, er fars første møte kritisk tolkende på bakgrunn av mors udokumenterte<br />
påstander.<br />
Gjennom ensidig problematiseringer <strong>og</strong> provokasjoner av far, fanges far i psykol<strong>og</strong>iske<br />
feller der man ensidig fokuserer på fars reaksjon på mors provokasjon! Men fars<br />
reaksjon på disse provokasjoner er helt uinteressant så lenge man ikke får beskrevet<br />
mors reaksjoner på lignende provokasjoner! Dette er en alvorlig metodefeil!<br />
Eksempelet med at mor tar barna ut av skolen uten å innformere far, <strong>og</strong> at mor sender<br />
krenkende bilder av barna til far er typiske eksempler. Far kritiseres begge steder ensidig<br />
for ikke å ha ”innlevelse eller forståelse” for mors <strong>og</strong> hennes samboers følelser, mens<br />
barnas følelser, som far fokuserer på, aldri blir tema for den <strong>sakkyndig</strong>e. Ei heller mors<br />
manglende innlevelse i far beskrives. Et ensidig utvalg av komparenter på mors side, som<br />
ikke sier stort om barna, men utelukkende skryter av mor bidrar til en ensidighet i<br />
datagrunnlaget!<br />
Klinisk tankegang<br />
Faglitteratur advarer mot å blande en klinisk tankegang med en vurdering av<br />
omsorgsevne! Den <strong>sakkyndig</strong>e synes klart være fanget i en klinisk tankegang, der<br />
fortiden blir oversett <strong>og</strong> der bare nåtid <strong>og</strong> fremtid blir fokusert. Rosenqvist (2002)<br />
beskriver dette meget tydelig i boken ”Rettspsykiatri i praksis”:<br />
Vi ser det samme om trygdeverket ønsker en uttalelse fra en psykol<strong>og</strong>, da er psykol<strong>og</strong>en<br />
en <strong>sakkyndig</strong> for trygdeverket <strong>og</strong> ikke pasientens representant! At fagfolk blander dette<br />
beskriver Rosenqvist (2002) godt:<br />
Det fremgår meget klart av den <strong>sakkyndig</strong>es beskrivelser i rapporten at hun tydelig<br />
blander rollen som <strong>sakkyndig</strong> for retten <strong>og</strong> klinisk sympatiserende for mor.<br />
Mens faglitteratur beskriver at den beste måten å si noe om fremtiden, er å lære av<br />
fortiden <strong>og</strong> standardiserte tester, fjerner den <strong>sakkyndig</strong>e alt negativt om mor fra<br />
fortiden, <strong>og</strong> forfalsker skårbildet fra standardiserte tester, (MMPI). Man ser bort i fra
206<br />
mors provokasjoner, <strong>og</strong> fokuserer utelukkende på fars reaksjon i ettertid! Man ser<br />
”fremover” <strong>og</strong> glemmer historikken! Vel <strong>og</strong> merke når det gjelder fars beskrivelser av<br />
mor, for når mor beskriver far i fortiden blir dette brukt mot far!<br />
Det foreliger en klinisk tankegang der grunnlaget vurderes ut i fra hvordan mors livs<br />
kvalitet skal bli best mulig. Eks. ”Mor har en moderat depressiv lidelse som hun lever<br />
godt med så lenge hun bruker medisiner <strong>og</strong> lever under trygge rammer, som hun gjør<br />
nå.” eller den kliniske beskrivelsen ”Som overordnet forklaringsmodell bruker han<br />
hennes selverkjente psykiske problemer. Men behandlingsapparatet ser ikke på dem<br />
som betydningsfulle I forhold til hennes omsorgsevne. Problemene er ikke alvorlige i<br />
psykiatrisk diagnostisk forstand.”<br />
Det som er sykelig, blir normalisert, <strong>og</strong> det normale blir sykeliggjort!<br />
I realiteten sykelig gjør den <strong>sakkyndig</strong>e at far er frisk, for det slår ut negativt for<br />
fars omsorgsevne, at han ikke trenger verken piller eller nettverk for å fungere,<br />
mens mors alvorlige psykiske sykdom teller positivt for omsorgsevne, for hun tar<br />
piller <strong>og</strong> har mange hun har er avhengig av <strong>og</strong> må støtte seg på! Slikt skaper<br />
konflikt! Det friske blir det syke, mens det syke gjøres friskt! Virkeligheten blir snudd på<br />
hodet, i et desperat forsøk på å ”bevise” ut i fra sympati at mor er best! Slikt skaper<br />
konflikt, slikt skaper alvorlige problemer for barna. Det er ikke barnas beste, men mors<br />
beste som blir den <strong>sakkyndig</strong>es fokus!<br />
Til tross for at målet ved den kliniske tankegangen er å komme frem til tilstander<br />
der individet kan klare seg selv uten å være avhengig av verken medisiner eller<br />
andre (nettverk) blir far kritisert for nettopp å vise en slik evne til selvstendig<br />
fungering. Dette beviser den <strong>sakkyndig</strong>es forutinntatte syn.<br />
Mens det i tråd med den kliniske tankegangen glorifiseres at den syke mor er<br />
avhengig av/støtter seg på ett nettverk <strong>og</strong> stadig må ha hjelp gjennom å søke råd,<br />
kritiseres far for å klare seg selv.<br />
I tråd med den kliniske tankegnagen blir det ved vurderingen av mor lagt overveldende<br />
vekt på hennes eksterne ressurser (nettverk), mens hennes indre problemer (depresjon,<br />
angst, hypokondre, narsissistiske trekk) blir bortforklart gjennom legenes naive<br />
beskrivelser. For omsorgsevne er det de indre kvaliteter som teller mer enn de utre<br />
forutsetninger! En fattig mor i stusselige kår kan være en bedre omsorgsperson enn en rik<br />
mor travelt opptatt med sitt! Igjen fremstår dette i sterk kontrast til far der de opplagte<br />
resurser nok bekreftes, men nærmest i en bisetning til slutt i vurderingen <strong>og</strong> da bare<br />
som bra for barna om de bor med mor! For når far beskrives med de samme trekk<br />
mens barna bor med far, påståes de samme trekk være for fars egosentriske fremstilling!<br />
Kildekritikk<br />
Det er en fundamental mangel på kildekritikk hos den <strong>sakkyndig</strong>e. Verken legens<br />
påstander eller psykiaterens påstander er underlagt den minste form for kildekritikk. Hva
207<br />
bygger lege/psykiaters påstander på? Egne observasjoner eller videreformidling av mors<br />
udokumenterte påstander? Hvordan kan disse fagpersoner vite noe objektivt om forholdet<br />
mellom partene når de aldri har sett far? Hvordan kan de uttale seg om far? Hvordan kan<br />
psykiateren uttale seg om noe i Norheimsund etter en halv times reseptutfylling i Bergen?<br />
Det er meget kritikkverdig av den <strong>sakkyndig</strong>e å utelate en slik kritisk vurdering.<br />
Komparent balanse<br />
Det er en betydelig overvekt av komparenter som uttaler seg (positivt) om mor. Faktisk er<br />
det ikke foretatt en eneste undersøkelse hos komparenter på fars side, eller komparenter<br />
som kunne tenke seg si noe negativt om mor som politi <strong>og</strong> tidligere psykiater! Dette gir<br />
en betydelig overvekt av (positive) uttalelser til fordel for mor. Det er en klar metodefeil<br />
<strong>og</strong> diskvalifiserende for rapporten som et faglig dokument. Likeledes fremgår det av den<br />
<strong>sakkyndig</strong>es beskrivelse at hun har samtaler 5 ganger med mor, men bare 3 ganger med<br />
far. Dette gir betydelig overvekt i favør av mor! (Mor: 11.3 -22.3 - 24.3 - 7.5 - 8.5 Far :<br />
13.3 - 19.3 - 2.5)<br />
Etterprøvbarhet<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>es bruk av ulike metoder, mors udokumenterte påstander <strong>og</strong> egen<br />
beskrivelser av ”synsinger”, ”antagelser”, ”har inntrykk av” <strong>og</strong> ”opplevelser”, umulig<br />
gjør en etterprøving av rapporten. Det i seg selv diskvalifiserer rapporten som et faglig<br />
dokument! Mors udokumenterte påstander som den <strong>sakkyndig</strong>e legger til grunn som<br />
sannhet er det ikke mulig å etterprøve! Det er et ufravikelig krav til en holdbar faglig<br />
rapport at den er etterprøvbar! Vedl. 184 til stevning viser beskrivelsene av hvordan<br />
rapporten fra Rocknes havariet utenfor Bergen i Vatlastraumen nettopp ble avist fordi den<br />
ikke var etterprøvbar. Dette er et generelt faglig krav til faglig holdbare rapporter <strong>og</strong><br />
forskning generelt! E det ike etterprøvbart kan man i realiteten skrive hva som helst fordi<br />
ingen kan kontrollere det i ettertid! Da avviker det <strong>og</strong>så fra akseptert faglig vitenskapelig<br />
metode!<br />
Fakta blandes med udokumenterte påstander<br />
Mens gjengivelser fra mors samtaler er gjengivelser av mors udokumenterte påstander<br />
uten noen problematiseringer eller kildekritikk, er gjengivelser fra samtaler med far en<br />
eneste lang problematisering av det mor påstår far skal ha gjort! Der er det ikke<br />
måte på til kildekritikk! Igjen ulike metoder ovenfor partene. Beskrivelser mot far om at<br />
” ...det har vært et vedvarende problem at jentene har vært røde <strong>og</strong> såre nedentil etter å<br />
ha vært hos far” legges til grunn som fakta ”... det har vært....”, selv om det er<br />
udokumenterte påstander fra mor! En rekke slike faktafeil er beskrevet under.
FAGLITTERATURENS beskrivelser<br />
Her knyttes svakheter <strong>og</strong> kritikk mot faglitteraturens beskrivelser.<br />
208<br />
Innledning<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e rapport er gjennomgått ut i fra de kriterier faglitteratur <strong>og</strong> myndigheter<br />
setter som krav til denne typen vurderinger. På bakgrunn av den omfattende<br />
gjennomgangen av denne rapport kan man trekke den slutning at denne rapporten på<br />
mange meget vesentlige punkter avviker sterkt fra de faglige <strong>og</strong> etiske krav som stilles<br />
til slike rapporter. Rapportens mangler fører til at en faglig akseptabel etterprøving blir<br />
umulig, da vesentlige deler av sakens premissgrunnlag er utelatt. Rapporten holder med<br />
andre ord ikke faglig forsvarlig standard slik denne er beskrevet i faglitteratur, <strong>og</strong> kan<br />
ikke legges til grunn for vurderinger om barnas beste. Et av de mest alvorlige punkter i<br />
rapporten er den gjennomgående mangel av validering av premisser <strong>og</strong> det totale sviktet<br />
når det gjelder metode. Man kan ikke ensidig vurdere den ene part <strong>og</strong> så fastslå at denne<br />
har dårligere omsorgsevne enn den andre, uten å sjekke den andres evner på samme<br />
område <strong>og</strong> med samme metoder!<br />
En rekke andre feiltyper enn de som her er beskrevet kan dokumenteres, men de som her<br />
er beskrevet er mer enn nok for å avvise denne rapporten som et faglig dokument!<br />
Rapporten bidro ensidig til at to barn ble flyttet til sin mor, ved at rettsavgjørelsen i 2002<br />
ensidig bygde på denne rapportens påstander.<br />
Jeg vil begynne med et sitat fra NOU 1995:23 som er meget treffende for denne<br />
rapporten:<br />
” Man har erfaring med <strong>sakkyndig</strong>e som oppleves å ta parti for den ene part <strong>og</strong> at selve<br />
<strong>sakkyndig</strong>hetsarbeidet først <strong>og</strong> fremst tar sikte på å få bekreftet egne fordommer <strong>og</strong><br />
ideol<strong>og</strong>isk tankegods til fortrengsel fra en analytisk <strong>og</strong> kritisk tilnærming til<br />
sakskomplekset. Sakkyndige kritiseres for å medvirke til å øke sakens konfliktnivå blant<br />
annet ved å ty til sterke negative <strong>og</strong> psykiatribelastende beskrivelser av personer som<br />
ikke har opplevd seg som hjelpetrengende eller psykisk belastet. Man har konkrete<br />
erfaringer med <strong>sakkyndig</strong>e som synes å mangle evnen til å kunne sette et kritisk søkelys<br />
på seg selv <strong>og</strong> egen posisjon i forhold til partene. Sakkyndige lar seg bruke, bevist eller<br />
ubevist av en av partene, lar seg manipulere <strong>og</strong> forføre av noen foreldres negative<br />
beskrivelser <strong>og</strong> oppfatninger av den andre. Påstandene fra den ene parten fremføres<br />
deretter i rapporten som ”sannheter” i stedet for å gjøres til gjenstand for kritisk<br />
vurdering <strong>og</strong> gransking.”<br />
Nou 1995:23,s.28, Barnefaglige Sakkyndighetsoppgaver
209<br />
Slik et utall påstander er fremsatt fra mor er denne rapporten helt klart i tråd med en slik<br />
avvikende beskrivelse som her er gitt. Denne typen <strong>sakkyndig</strong>e har som vi ser beskrevet<br />
har ikke nødvendig kunnskap <strong>og</strong> forståelse for denne typen arbeid! Fagfolk av denne<br />
typen som <strong>sakkyndig</strong>e her beskrives som, blir i faglitteratur søkt fjernet fra slikt arbeide<br />
slik det her er beskrevet:<br />
”Ibland är det tydelig att utredaren gått i psykol<strong>og</strong>isk koaliton med den ena parten. Vid<br />
ett enda tydelig tecken på partiskhet bör en utredning förkastas och gøras om av någon<br />
som kan utreda opartisk.”<br />
Kritisk Utredningsmetodikk, Bo Edwardsson (2003,s.217)<br />
Rapporten er en observasjonsvurdering av far <strong>og</strong> hans tidligere kone, <strong>og</strong> hadde som<br />
mandat å vurdere barnas beste etter at far tok ut skilsmisse i 1999.<br />
I en omfattende gjennomgang <strong>og</strong> analyse av den <strong>sakkyndig</strong>e rapport av 2002<br />
fremkommer det en rekke meget alvorlig faglige mangler, feil <strong>og</strong> brudd på etiske,<br />
moralske så vel som juridiske lover.<br />
Sakkyndige blir benyttet av domstolene for å gi en faglig, vitenskapelig vurdering av<br />
omsorgsmessige sider for barn ved skilsmisser ol. Dette skjer da man forutsetter <strong>og</strong><br />
forventer at psykol<strong>og</strong>er som tar slikt arbeide har oppdatert kunnskap om barn <strong>og</strong><br />
familierelasjoner som domstolene ikke innehar. Man må derfor forvente at disse<br />
<strong>sakkyndig</strong>e arbeider ut i fra empirisk holdbar kunnskap <strong>og</strong> med metoder som i første<br />
rekke er til barnets beste <strong>og</strong> ikke til en eller begge foreldrenes beste.<br />
I denne gjennomgangen kan det dokumenteres <strong>og</strong> bevises ut i fra faglitteratur <strong>og</strong> empiri<br />
at den <strong>sakkyndig</strong>e ikke bare har forbrutt seg grovt mot psykol<strong>og</strong>enes etiske lover, men<br />
<strong>og</strong>så mot moralske <strong>og</strong> juridiske lover. Likeledes bevises en rekke brudd av faglig<br />
karakter som i stor grad viser den <strong>sakkyndig</strong>es manglende kunnskap på flere områder.<br />
Dette er av et slikt omfang at rapporten som helhet ikke holder den minstestandard man<br />
må kunne forvente ved bruk av eksperter, i dette tilfelle spesialist i klinisk psykol<strong>og</strong>i, Eli<br />
Hallaråker!<br />
Jeg vil her beskrive en del av de viktigste feil <strong>og</strong> mangler ved den <strong>sakkyndig</strong>es arbeide.<br />
Generelle feil <strong>og</strong> mangler.<br />
Et gjennomgående trekk i rapporten er dens tydelige skjevhet, både hva gjelder<br />
innsamling av premisser, bearbeiding av disse <strong>og</strong> hva som vektlegges <strong>og</strong> den <strong>sakkyndig</strong>es<br />
såkalte vurderingsdel som i realiteten er en rekke udokumenterte påstander som blir<br />
fastslått, uten at de er sjekket for sannhetsnivå eller validitet! Kildekritikk er fullstendig<br />
fraværende. Det kan synes som om mors komparenter oppfordres til å komme med<br />
negative utsagn mot far, slik vi ser mors lege eksplisitt blir bedt om å gi tillatelse til å<br />
referere hennes påstand om at far er psykopat!
210<br />
Premisser<br />
Til tross for at den <strong>sakkyndig</strong>e selv beskriver i rapporten at hun mottok en stor perm med<br />
en rekke dokumenter (s.9) fra far, har hatt flere møter med far <strong>og</strong> vurdert far i flere<br />
timer, finnes det ikke en eneste referanse fra disse dokumenter i rapporten. Den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e har i all hovedsak bygget sin ”vurderinger” på mors omfattende<br />
udokumenterte påstander om far. Dette fremkommer meget tydelig i rapporten. Likeledes<br />
bygger den <strong>sakkyndig</strong>e sine ”vurderinger” i stor grad på komparenter knyttet til mor, d<br />
komparenter for far er helt fraværende!<br />
Det fremgår meget tydelig av komparenters dokumentasjon (vedl.151-152) at deres<br />
”faglige” påstander <strong>og</strong> utsagn til den <strong>sakkyndig</strong>e, er mors påstander ovenfor<br />
komparentene (lege, psykiater). Likeledes mangler alle opplysninger fra komparenter<br />
knyttet til far (foreldre). De premisser som den <strong>sakkyndig</strong>e beskriver i rapporten er ikke<br />
bare ensidig hentet fra mors ”side”, men består <strong>og</strong>så i overveiende del av mors egne<br />
udokumenterte påstander gjenfortalt av andre. Ved at de samme påstander blir gjenfortalt<br />
av lege/psykiater får de en tilsynelatende faglig legitimitet som i realiteten er falsk! Den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e har heller ikke på noe tidspunkt i rapporten sjekket om premisser er valide<br />
eller reliable. Slik det blir dokumentert at mor har fremsatt en rekke usanne påstander om<br />
far, fremstår rapporten <strong>og</strong>så som usann <strong>og</strong> dermed uten faglig verdi.<br />
Vurderingsdel<br />
Sett i et faglig vitenskapelig perspektiv består en konklusjon av 3 trinn.<br />
1) Innsamling av relevante premisser, både for <strong>og</strong> imot en eller flere ”hypoteser”. I<br />
denne rapporten kan man se på hypotesene som domstolens spørsmål formet som<br />
et mandat, samt <strong>sakkyndig</strong>es evt. hypoteser. Til tross for dette synes det bare være<br />
en hypotese, <strong>og</strong> det er at barna skal til mor, <strong>og</strong> resten handler om hvordan man<br />
skal underbygge det!<br />
2) Diskusjon av premisser som taler for <strong>og</strong> imot en hypotese.<br />
3) Konklusjon på bakgrunn av forutgående diskusjon.<br />
Dersom det foreligger feil <strong>og</strong> mangler i punkt 1) eller 2) vil man ikke få noen valid<br />
konklusjon, men bare fastslå <strong>subjektiv</strong>e hypoteser/påstander. Som et gjennomgående<br />
trekk i rapporten finnes det ingen motargumenter til hypoteser i rapportens<br />
vurderingsdel. Den bekreftelse av mors påstander som den <strong>sakkyndig</strong>e gir under<br />
vurdering av mor mangler fullstendig motargumenter. Likeledes tillegges mor trekk <strong>og</strong><br />
holdninger som man ut ifra rapporten ikke finner noe faglig grunnlag for. På side.32 er<br />
beskrivelser fra mors lege, som kun ut i fra mors besøk på sitt kontor gir vide uttalelser<br />
om mors empati <strong>og</strong> innlevelse i barnas situasjon. Hva denne empati <strong>og</strong> innlevelse bygger<br />
på sies det intet om!! Legen fremstår mer som naiv når slike uttalelser kommer uten at det<br />
er gjort noen form for observasjon eller faktisk reell vurdering av mors adferd.<br />
Sakkyndiges hypoteser blir i realiteten ikke diskutert, all den tid <strong>sakkyndig</strong>es<br />
”vurderingsdel” av rapporten, for det meste består av premisser som kun skal underbygge<br />
et tilsynelatende forutinntatt syn fra den <strong>sakkyndig</strong>e, samt mors udokumenterte påstander<br />
om far. Det er vanskelig å forstå den <strong>sakkyndig</strong>e som annet enn forutinntatt grunnet
premissenes ensidighet, manglende motargumenter <strong>og</strong> utelatte diskusjoner. Dette er for<br />
gjennomført til at det kan være tilfeldig <strong>og</strong> ubevist.<br />
211<br />
Rapporten bærer da <strong>og</strong>så mer preg av å ville bevise at mor er best egnet som<br />
omsorgsperson, uten at det foreligger noen situasjonsbeskrivelser eller<br />
omsorgsbeskrivelser som underbygger dette. Det foreligger ingen sammenligning av<br />
partene på de samme personlighetstrekk. I hovedsak kritiseres far fo det mors<br />
udokumenterte påstander kommer med, uten at det foreligger en eneste vurdering av mor<br />
på de samme trekk. Det umulig gjør en sammenligning av partene slik mandatet<br />
forutsetter. Dette er ikke til barnas beste! Slik den <strong>sakkyndig</strong>e beskriver møtene med<br />
far går det tydelig frem at den <strong>sakkyndig</strong>e allerede ved første møte med far har dannet<br />
seg en oppfatning av hvem barna bør bo med. Dette fremkommer tydelig, blant annet<br />
på:<br />
1) Problemstillingenes vinklinger som fremstår mer for å bekrefte en forutintatthet<br />
enn som det den <strong>sakkyndig</strong>e kaller ”med relativt fritt spillerom” på side.9.<br />
2) Bruk av stigmatiserende tegn i språket, slik vi gjennomgående ser bruk av<br />
gåseøyne ved fars utsagn, men s dette tilnærmet er ikkeeksisterende ved mors<br />
uttrykk .eks. s.34:”for barnas skyld”, s.3:”inntil videre”, ”ubegrenset samværsrett<br />
til begge barna”, ”fra dag 1” osv.<br />
3) Språkets empatiske <strong>og</strong> emosjonelle fremstilling slik vi ser mor beskrives<br />
”forteller spontant”, ”med innlevelse” osv.<br />
4) Beskrivelser av detaljer <strong>og</strong> omgivelser som senere ikke blir av verdi i<br />
vurderingen.<br />
5) Spørsmålenes karakter ved at far konfronteres <strong>og</strong> problematiseres, mens mor får<br />
aksept <strong>og</strong> bekreftelse.<br />
6) Tydelige ulikheter i <strong>sakkyndig</strong>es kjemi ovenfor partene.<br />
Konklusjoner<br />
Rapportens konklusjoner som egentlig skal være besvarelsene på domstolens mandat er<br />
fullstendig fraværende, i mangel av reell diskusjon. Det den <strong>sakkyndig</strong>e kaller<br />
”konklusjoner” i rapporten er i all hovedsak fastslåtte <strong>subjektiv</strong>e, udokumenterte<br />
påstander som gies et falskt skinn av legitimitet ut i fra <strong>sakkyndig</strong>es faglige tittel.<br />
Påstander som stevningens dokumenter <strong>og</strong> vedlegg i all hovedsak beviser <strong>og</strong><br />
dokumenterer som usanne.<br />
Metodefeil<br />
Det er et gjennomgående trekk i rapporten at det kan påpekes en rekke metodefeil begått<br />
av den <strong>sakkyndig</strong>e slik det blir dokumentert i analysen <strong>og</strong> under.<br />
”Krtisk-vetenskaplig metodikk innrymmer vissa av nästen alla forskare vedretagna<br />
grundprinciper, som även bör gälla för utreningsverksamhet. Sådane krav er ... ,<br />
prövning för respektive emot alternativa hypoteser med lika anstrengning, öppen
edovisning av underlag och av tankeleden fram till slutsatser och bedømningar,<br />
pågående kritisk diskussion om metoder-resultat-slutsatsar....”<br />
Kritisk Utredningsmetodikk, Bo Edwardsson (2003,s.8)<br />
212<br />
Som vi ser er det en rekke krav til den metodebruk som regnes for faglig forsvarlig. Når<br />
dette ikke er oppfylt, <strong>og</strong> kanskje spesielt i den utstrekning man her ser, er det all grunn til<br />
å avvise denne rapporten som grunnlag for domstolens vurderinger av barnas beste i<br />
denne saken. Som far viser er de metodefeil som påvises av en så omfattende karakter at<br />
man kan generalisere det til å gjelde hele rapporten. Under følger en oversikt over det<br />
faglitteraturen påpeker er krav som må oppfylles for at metoder kan anerkjennes:<br />
”Till de mest grunnläggande kraven på en utredning hör…:<br />
* Bakgrundsfakta och bakomliggande perspektiv skall framgå tydligt i texten.<br />
* Det material/de källor som utredaren anveänt skall finnas så tydelig redovisade att<br />
kontroll kan genomföras....<br />
* Uppgifter utan angiven kontrollerbar källa kan inte godtas....<br />
* Källkritik och kontroll skall tillämpas... psykol<strong>og</strong>iska faktorer som förutfattade<br />
meningar, förväntan, förvrängd varseblivning (perseptuell distortion), konflikter,<br />
vänskap, omdömebrister hos källa etc....<br />
* Hypotästenkande skall användas, dvs. Alternativa hypoteser ställs upp och prövas mot<br />
på förhand fastställda kriterier eller för respektive emot med lika ansträngning....<br />
* En hypotes som utredaren inte ansträngt sig för att falsifera kan inte godtas som giltig<br />
av det änkla skälet at det inte är känt om den skulle förkastas vid närmare sökning efter<br />
motevidens. ...<br />
* Slutsatsar och bedømningar skall l<strong>og</strong>isk sammanhänga med det presenterade<br />
grundmaterialet....<br />
* Har alternativa förklaringar inte prövats så kan en vald förklaring inte hävdas i en<br />
bedömning.”<br />
* Utredningsarbetet skall ske förutsätningslöst, arbetet för inte innebära att utredaren<br />
eftersträvar att ensidig leta och redovisa material som bekräftar en färhandsuppfatning.<br />
* För frågaställningens väsentligt material får aldrig undanhållas eller färvrängas t.ex.<br />
gjenom att sammanhanget utelämnas.<br />
* Uppgifter skall ha saklig grund och får inte förendräs, fabriceras eller fabuleras.<br />
* Vid återgivning av källa skall stor n<strong>og</strong>grannhet iakttas och missvisande, döljande av<br />
sammanhäng eller förvrängning får ej ske. Felkällor måste beaktas när saklig grund<br />
hävdas. Källkritik kan leda till avisande av anförd saklig grund.<br />
* Vid utredningsarbete måste hänsyn tas till den mänskliga normalvariationen.<br />
Utredaren har inte i et demokratisk samhälle rätt att vissa normala variationer, t.ex. att<br />
vara idrottsintresserad eller att tyca illa om myndighetspersoner, skulle vara bättre eller<br />
sämre än annat. ı så fall föreligger ideol<strong>og</strong>isk aktiviet innom utredningsarbetetm vilkat<br />
inte är læmpligt.<br />
* Diskriminering...Det er t.ex. inte tillåtet att föra in ett generelt antagande att kvinnor är<br />
bättre på att ge omsorg eller fostra barn än män är. Däremot kan olikheter eventuelt<br />
påvisas empirisk i en viss familj.
213<br />
* Klientperspektivet är nödvändigt. De personer som är i fokus i en utredning skall ges så<br />
mycket utrymme de själv önskar för att lägga fram det de anser vara relevant – muntligen<br />
eller skriftligen. Detta är nödvendigt fär god problemlösning, da de berörda har en stor<br />
del av den viktiga innformationen och dial<strong>og</strong> ’r viktig. Detta ’r även viktig ur<br />
demokratisk och etisk sunpunkt.<br />
* Att skriva inn t.ex. negativa uppgifter eller negativa, speciellt värdeladdade, utalanden<br />
om någon utan redovisat hållbart underlag kan inte anses acceptabelt vara sig från<br />
saklig eller etisk synpunkt.”<br />
Kritisk Utredningsmetodikk, Bo Edwardsson (2003,s.11-14)<br />
Det synes være liten tvil om at de fleste av disse faglige krav ikke er oppfylt i denne<br />
rapporten. En annen metodefeil som forekommer gjennomgående i rapporten er det som<br />
kalles negativitetsfeil.<br />
”Negativitetsfeil innebär att en person eller en familj ensidig utsätts för felsökande,<br />
negativt tolkande och nagativa bedömningar.”<br />
Kritisk Utredningsmetodikk, Bo Edwardsson (2003,s.149)<br />
Slik det tydelig fremkommer ved <strong>sakkyndig</strong>es beskrivelser fra hjemmebesøk hos far.<br />
Barna beskrives i detalj hva de har på seg <strong>og</strong> ikke har på seg. Spesielt legger man merke<br />
til at den <strong>sakkyndig</strong>e beskriver at barnas stesøster ikke har sokker på seg inne, at hun går<br />
barbeint! Det reflekteres ikke over noe sted at hun har med seg en Thailandsk kultur,<br />
hvor det å gå barbent er kultur. I sammenligning med beskrivelser fra mors<br />
observasjoner finner vi ikke denne detaljerte, kalde <strong>og</strong> nesten matematiske beskrivelsen<br />
av detaljer rundt både bekledning <strong>og</strong> inventar. En nesten påfallende forskjell ifra<br />
beskrivelser fra sakssøktes hjem der beskrivelsene er mer varme, med innlevelse <strong>og</strong><br />
fremstår med følelse. Også beskrivelsen av måten <strong>sakkyndig</strong>e ble tatt imot hos mor<br />
avviker språklig fra beskrivelsen hos far. Selv om det ut i fra beskrivelsene egentlig<br />
var ganske like mottagelser! Det kan være liten tvil om at den <strong>sakkyndig</strong>e fremviser en<br />
kjølig holdning hos far.<br />
En annen metodefeil som den <strong>sakkyndig</strong>e har gjort seg skyldig i er at far ikke har fått<br />
komme til med sine opplysninger <strong>og</strong> sitt syn på saken. Dette har ført til en meget stor<br />
skjevhet i premissgrunnlaget <strong>og</strong> fremkommer tydelig både i rapportens første del <strong>og</strong> i<br />
vurderingsdelen. Vi ser at når den <strong>sakkyndig</strong>e problematiserer ulike hendelser, så blir de<br />
begrunnet ensidig ut i fra de påstander som direkte eller indirekte er kommet fra mor. Det<br />
finnes få eller ingen beskrivelser der <strong>sakkyndig</strong>e legger fars syn til grunn for en<br />
slutning. Ett sted skriver den <strong>sakkyndig</strong>e at hun kan forstå at mors daglige ringing (opptil<br />
52 ganger på en dag) nok kunne oppfattes som urostiftende for barna, men umiddelbart<br />
snues dette rundt som en forståelse for mors adferd fordi mor skal ha vært så ”bekymret”,<br />
uten at dette relateres til mors årelange hypokondriske adferd, som <strong>og</strong>så bekreftes ved<br />
mors MMPI test!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e evner ikke se denne ”bekymrede” adferden i relasjon til mors<br />
hypokondre trekk slik mors MMPI skår viser! At det ikke noe sted er dokumentert hva<br />
denne utstrakte bekymringen reelt består av synes å bli oversett! Det synes være slik
214<br />
mor selv beskriver i sine brev, ”Det er angsten som styrer meg”! Igjen er det mors<br />
”bekymringer” som legges til grunn for <strong>sakkyndig</strong>es forståelse. Dette gjentar seg<br />
gjennom hele rapporten. Denne måten å hindre far i å få frem sitt syn blir tydelig kritisert<br />
i NOU 1995:<br />
”Foreldre som blir gjenstand for <strong>sakkyndig</strong> gransking har krav på å bli gitt tid til å bli<br />
forstått <strong>og</strong> mulighet til å formidle sin virkelighetsforståelse. Denne må skriftlig <strong>og</strong><br />
muntlig fremføres på respektfull måte som ivaretar hensynet til personlig integritet, selv<br />
om den <strong>sakkyndig</strong>es vurderinger går på tvers av foreldrenes oppfatninger av<br />
saksforholdet.”<br />
Nou 1995:23,s.10, Barnefaglige Sakkyndighetsoppgaver<br />
Også anerkjente forskere skriver i faglitteratur for slike rapporter at alle standpunkter skal<br />
komme frem:<br />
”Her vil vi kort diskutere noen premisser for utformingen av <strong>sakkyndig</strong>e rapporter som vi<br />
synes er vesentlige. Det første premisset er enkelt: man bør følge god forvaltningsskikk.<br />
Dette betyr nettopp å redegjøre for hva som er gjort i saken, skille fakta fra vurderinger,<br />
vise at det er sammenheng mellompremisser <strong>og</strong> konklusjoner <strong>og</strong> sørge for at alle<br />
standpunkter kommer frem. Man kommer langt bare man ivaretar disse hensyn.”<br />
Sakkyndig Arbeid, E. Backe Hansen, H. Øvereide (1999, s.52 )<br />
”En sak skal søkes belyst på best mulig måte før det treffes en beslutning.”<br />
Sakkyndig Arbeid, E. Backe Hansen, H. Øvereide (1999, s.14 )<br />
Det er derfor liten tvil om at den <strong>sakkyndig</strong>e her gjennomgående i rapporten har gjort seg<br />
skyldig i en grov metodefeil både under innhenting av premisser <strong>og</strong> under vurderingen av<br />
disse! En feilkilde som i seg selv diskvalifiserer rapportens som et faglig forsvarlig<br />
dokument i en så alvorlig avgjørelse som vurdering av 2 barns fremtid er!<br />
Referanser<br />
En annen tydelig metodefeil i denne rapporten er at den <strong>sakkyndig</strong>e ikke noe sted angir<br />
hvilke metoder hun tar i bruk. Det blir derfor umulig å etterprøve de slutninger som<br />
trekkes.<br />
”Öppen redovisning av grundmaterial och tankegångar är nødvendig før en trovärdig<br />
utredning och en utredning utan nøyaktig redovisning skall förkastas.”<br />
Kritisk Utredningsmetodikk, Bo Edwardsson (2003,s.58)<br />
Igjen ser vi at dette er et krav faglitteraturen stiller til slike rapporter. Den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
sier kun på forsiden av rapporten at :”Denne uttalelsen, med de miljø <strong>og</strong><br />
personvurderinger som er gjort, bygger på metoder som er valgt i forhold til<br />
problemstillinger som er reist av oppdragsgiver” . Noe mer sies det ikke om metodevalg.<br />
Dette blir kritikkverdig da det umulig gjør å etterprøve de vurderinger som gjøres.
215<br />
Representativitetsfeil<br />
Dette er en annen generell feil som går igjen i rapporten. Mors påstander rundt bruddet,<br />
med at far forlot mor til fordel for en annen kvinne, fars senere giftemål med en kvinne<br />
fra Thailand har utvilsomt bidratt til at <strong>sakkyndig</strong>e har trukket generelle konklusjoner om<br />
mor slik vi ser det i mye av dagens media når det gjelder diskusjonen rundt norske menn<br />
som gifter seg med kvinner fra en annen kultur. Slik far er genuint opptatt av denne<br />
problematikken har jeg da <strong>og</strong>så prøvd å bidra til en større forståelse for dette<br />
sakskomplekset både i norsk <strong>og</strong> utenlandske media, slik dok.374 <strong>og</strong> dok.275 tydelig<br />
viser. Paradoksalt nok kommer dette engasjementet <strong>og</strong>så i konflikt med <strong>sakkyndig</strong>es<br />
påstander om fars manglende empati <strong>og</strong> forståelse for andre uten at den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
forstår det!<br />
”Vid representativitetsfell/karegoritänkande utgår man från att en individ som tillhør en<br />
kategori har de egenskaper som medlemmar av kategorin anses ha. Individen anses vara<br />
representativ för kategorin.”<br />
Kritisk Utredningsmetodikk, Bo Edwardsson (2003,s.146)<br />
Dette er en stigmatisering som vanskelig kan forsvares ut i fra et faglig ståsted. Til tross<br />
for dette har den <strong>sakkyndig</strong>e tatt med slik innformasjon i premissene, men ikke foretatt<br />
noen vurdering av dette på et senere tidspunkt. Vi ser det samme ved <strong>sakkyndig</strong>es<br />
beskrivelser av stedatterens barbenthet, som bidrar til et inntrykk av at far ikke er så<br />
nøye med barnas hygiene <strong>og</strong> stell. En slik episode er neppe representativ for slike<br />
antagelser, da kulturelle forskjeller ikke på noe tidspunkt er problematisert, ut over at<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e har et negativt syn på det rent språklige mellom fars kone <strong>og</strong> barna.<br />
Igjen er ikke dette vurdert, <strong>og</strong> i dag ser vi at det eldste barnet fremstår som en av klassens<br />
beste hva gjelder engelsk! Så isteden for at språkforskjeller ble et problem, er det blitt en<br />
positiv ressurs for barna.<br />
Reliabilitet - Validitet<br />
At en <strong>sakkyndig</strong>e rapport er reliabel <strong>og</strong> valid er et ufravikelig krav innen forskning. Dette<br />
er to begreper som all ansvarlig <strong>og</strong> vitenskapelig holdbar forskning må oppfylle for å bli<br />
regnet som brukbar. For at en <strong>sakkyndig</strong>e rapport skal kunne bli regnet for å være<br />
reliabel, så må andre fagfolk som evaluerer de samme personer komme til det samme<br />
resultat. I denne saken ser vi at det ikke stemmer. Det foreligger 2 andre rapporter, som<br />
begge , entydig, uavhengig av hverandre gir helt motsatte beskrivelser av fars<br />
omsorgsevner. Slik defineres dette i encyclopedia:<br />
”In psychol<strong>og</strong>y reliabile is connected to consistency and credibility. If the same measure<br />
is repeated several times, the measure is said to be reliabile if we get the same result<br />
every time. (provided that what is measured is the same). Notice that reliabile have<br />
nothing to do with reality! A clock can be reliabile (by measuring time in a very<br />
consistent way), but at the same time measure the time compleately wrong (eks. The clock<br />
is set 1 houer late). In order for reliabile to be true, what is measured must be true.
216<br />
”A conclusion is said to be reliabile if others come to the same conclusion, using the<br />
same premises. In science it is therefore important to show the premises for the<br />
conclusion ! Otherwice, it´s bad science!”<br />
Wikipedia, encyclopedia.<br />
”Reliabilitet nevnes ofte i samme åndedrag som validitet, så la oss se nærmere på dette<br />
begrepet. Reliabilitet er et mye enklere begrep, <strong>og</strong> betyr ganske enkelt konsistens. Hvis<br />
samme måling gjentaes flere ganger, så er målet reliabelt hvis samme resultat oppnåes<br />
hver gang.”<br />
<strong>Psykol<strong>og</strong>i</strong>ens Forskningsmetoder, Frode Svartdal (2004,s.29)<br />
”The importance of reliability is obvious. An unreliable measure of length would be<br />
useless in building a table.<br />
Trying to study behaviour using unreliable measure is a waste of time because the result<br />
will be unstable and unable to be replicated.”<br />
Metods in Behavioral research Cosby Paul C. (2003,s.86)<br />
Som det klart fremgår er reliabilitet for en slik rapport avgjørende for rapportens<br />
troverdighet. Når man her ser at denne rapporten viser motsatt omsorgsevne som 2 andre<br />
rapporter på samme tidspunkt (vedl.2-3) kan det stilles alvorlige spørsmål ved<br />
måleinstrumentet, i dette tilfelle den <strong>sakkyndig</strong>e psykol<strong>og</strong>! Tar man <strong>og</strong>så med at dette<br />
handler mye om tolkning, slik professor Thuen beskriver i sin rapport, <strong>og</strong> den skjevhet<br />
som er dokumentert i den <strong>sakkyndig</strong>es rapport er det all grunn til å være kritisk til<br />
rapportens konklusjoner.<br />
”Jo større uenigheten er mellom observatørene, desto mindre reliabel (pålitelig) er<br />
målemetoden. Det krever faktisk høy grad av samsvar mellom observatørene for at<br />
skårene skal regnes som reliable.”<br />
<strong>Psykol<strong>og</strong>i</strong>ens Forskningsmetoder, Frode Svartdal (2004,s.94<br />
”Reliability referes to the consistency or stability of a measure of behaviour.<br />
Put simply, a reliable measure does not fluctuate from one reading to the next.”<br />
Metods in Behavioral research Cosby Paul C. (2003,s.85)<br />
”Reliabilitet sier noe om i hvilken grad man får det samme resultat hvis man for eksempel<br />
gjentar det kliniske intervju eller om forskjellige psykiatere undersøker samme person.<br />
Hvis en måleprosedyre er fri for tilfeldige variasjoner <strong>og</strong> man får stabile konsistente<br />
resultater, snakker men om høy reliabilitet (pålitelighet).<br />
Hvis to psykiatere i de fleste tilfeller stiller samme diagnose, er altså reliabiliteten høy.<br />
Hvis man gir en test to ganger til samme gruppe <strong>og</strong> stort sett får samme resultat begge<br />
gangene, er test-retest-reliabiliteten høy.”<br />
Psykiatri, Einar Kringlen (2003,s.479)<br />
Når det gjelder rapportens validitet, går det i motsetning til reliabilitet ikke på at<br />
observasjoner kan gjentaes med samme resultat, men at de observasjoner som gjøres er<br />
sanne <strong>og</strong> pålitelige. Far har godt dokumentert i stevningen at de påstander <strong>og</strong> premisser
217<br />
som kommer fra mor <strong>og</strong> dennes leger ikke er sanne, <strong>og</strong> således ikke er valide i faglig<br />
sammenheng. Den ene påstanden etter den andre er dokumentert som usann. Eksempler<br />
finner vi f.eks. i mors påstander om at far ikke overholder avtaler. Samtidig er ikke<br />
dette dokumentert noe sted i rapporten, mens det er godt dokumentert hvordan mor bryter<br />
avtaler både ved sommerferier, samvær <strong>og</strong> hva gjelder hva som er barnas beste. Det<br />
samme gjelder mors påstander rundt fars uteblivelse av omsorg i samlivet, mors<br />
påstander rundt fars arbeidssituasjon, osv. Når disse premissene blir dokumentert som<br />
usanne <strong>og</strong> de danner grunnlaget for de ”vurderinger” som gjøres, er det klart at rapporten<br />
som helhet <strong>og</strong>så blir usann i sine vurderinger <strong>og</strong> med det fremstår som ikke valid!<br />
”Hvordan kan man vite om kunnskap <strong>og</strong> slutninger er holdbare? Svaret er i prinsippet<br />
enkelt. En vitenskapelig slutning er valid, når en rimelig slutning er formulert, <strong>og</strong> når<br />
alternative (rimelige) slutninger er utelukket. Det betyr at selv korrekte slutninger ikke<br />
er valide, før alternative slutninger er avvist!”<br />
<strong>Psykol<strong>og</strong>i</strong>ens Forskningsmetoder, Frode Svartdal (2004,s.28)<br />
Det er interessant å se hvordan vitenskapen setter et krav til at først når alternative<br />
slutninger er utelukket, så er vurderingen å regne som valid. I denne rapporten er det et<br />
gjennomgående trekk at den <strong>sakkyndig</strong>e ikke på noe tidspunkt setter opp noen<br />
motargumenter i det hele tatt i sine ”vurderinger”. Dermed kan man ikke utelukke at det<br />
finnes slutninger som motsier mors ”vurderinger” <strong>og</strong> gjør dem uegnet som grunnlag for<br />
de konklusjoner som trekkes. Vi har da <strong>og</strong>så sett at <strong>sakkyndig</strong>es bekymringer rundt fars<br />
påståtte avtalebrudd har ført til at den <strong>sakkyndig</strong>e mener avtaler må være veldig<br />
detaljerte. En slutning som bygger på gale forutsetninger all den tid far dokumenterer at<br />
påstanden i realiteten er usann!<br />
”Hvis data har betryggende validitet er det mye lettere å trekke gode konklusjoner enn<br />
hvis validiteten er lav. På mange måter er forskning helt avhengig av at de data som<br />
studeres, er valide.”<br />
<strong>Psykol<strong>og</strong>i</strong>ens Forskningsmetoder, Frode Svartdal (2004,s.87)<br />
”If something is valid, it is ” true” in the sense that it is supported by available evidence”<br />
Metods in Behavioral research Cosby Paul C. (2003,s.89)<br />
Dette er et meget viktig punkt. At sannhetsverdien først kan bekreftes når påstandene<br />
støttes av tilgjengelig dokumentasjon. Da blir det et paradoks at mens far kommer med<br />
mange hundre sider dokumentasjon, fines det ingen dokumentasjon på mors påstander<br />
om far!<br />
”Like viktig som reliabiliteten er det at ens metode er valid, det vil si at metoden måler<br />
hva den er tenkt å måle. Reliabilitet er da en forutsetning for validitet.<br />
Validitet har altså med metodens sannhet å gjøre – med hvor høy grad metoden er gyldig.<br />
Treffer vi blink med vår metode – ja, da er metoden valid. Et klinisk intervju er valid hvis<br />
det gir det samme bildet som det man oppnår ved samvær <strong>og</strong> observasjon av pasienten,<br />
for eksempel i en avdeling over lengre tid.
218<br />
Reliabiliteten sier hvor stor enigheten er ved flere forsøk på å måle samme trekk gjennom<br />
maksimalt like metoder, Mens validiteten fremkommer ved å måle samme trekk med<br />
forskjellige metoder. Validitet kan altså ikke oppnåes uten reliabilitet. Å påvise validitet<br />
er vanskeligere enn å oppnå reliabilitet, fordi det krever at metoden som anvendes,<br />
virkelig er uavhengige.”<br />
Psykiatri, Einar Kringlen (2003,s.479)<br />
Her går det ganske klart frem at om man ikke oppnår samme resultat ved 2 ulike<br />
observasjoner, så er resultatet ikke valid, eller gyldig, i en faglig sammenheng. Og det er<br />
nettopp den <strong>sakkyndig</strong>es ”faglighet” som er hele grunnlaget for at man benytter<br />
psykol<strong>og</strong>er til denne typen arbeid. Når den svikter blir rapporten verdiløs.<br />
Relevans<br />
Det er <strong>og</strong>så godt beskrevet i faglitteratur rundt <strong>sakkyndig</strong>e rapporter at de opplysningene<br />
som inntaes i rapporten <strong>og</strong>så må være relevante for saken <strong>og</strong> de vurderinger som skal<br />
gjøres.<br />
”Utredaren bör n<strong>og</strong>a tänka igenomvilket urval av information som eftersöks<br />
och dokumenteras. Vad er syftet med att ta med detta och inte detta? Uppfyller<br />
urvalssättet kraven på saklighet och opartiskhet i grundlagen? Vilka etiska överväganden<br />
bör göras? Vilken respekt visas de utredda som människor?”<br />
Kritisk Utredningsmetodikk, Bo Edwardsson (2003,s.57)<br />
Slik vi ser den <strong>sakkyndig</strong>e tar med påstander fra mors lege om at far er psykopat, for så<br />
ikke å vurdere eller problematisere dette senere i rapporten, kan man stille spørsmål ved<br />
behovet for en slik ”opplysning”. Likeledes ser vi den <strong>sakkyndig</strong>es beskrivelser av<br />
stesøsteren som går barbeint inne uten sokker. Noe som opplagt er ment som negativt,<br />
men som ikke avstedkommer noen senere vurdering. Likeledes er det grunn til å se på<br />
den <strong>sakkyndig</strong>es detaljbeskrivelser rundt observasjoner hos far. Beskrivelser som ikke<br />
på noe senere tidspunkt blir gjenstand for noen vurderinger, men som bare ligger som et<br />
negativt slør over det som er beskrevet. Det samme gjør seg <strong>og</strong>så langt på veg gjeldende<br />
for de beskrivelser vi ser fra mors observasjoner der vi ser beskrivelser av det fine været<br />
ved observasjonen, hva nå det skulle tjene til!<br />
Perspektivtotalisering<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e synes ved sine vurderinger å ha bare ett perspektiv å se ting ut i fra.<br />
Dette regnes som meget snevert innen forskning <strong>og</strong> vitenskap da et annet perspektiv lett<br />
kan få fram andre nyanser <strong>og</strong> forståelser av observasjoner.<br />
”När enbart samma perspektiv (psykol<strong>og</strong>isk), teori eller förklaring används i många eller<br />
alla sammanhang så finns anledning tala om tankefelet perspektivtotalisering. Genom att<br />
undvika perspektivväxling så missar utredaren viktiga aspekter och faktorer.”
Kritisk Utredningsmetodikk, Bo Edwardsson (2003,s.147)<br />
Inne psykol<strong>og</strong>ien er det i hovedsak seks hovedperspektiver som igjen er inndelt i<br />
underperspektiver. De seks er :<br />
219<br />
Det Biol<strong>og</strong>isk<br />
Legger vekt på hvordan hjernens prosesser <strong>og</strong> andre kroppsfunksjoner virker inn på<br />
adferd. Nevrovitenskap, genetikk <strong>og</strong> evolusjon er viktige stikkord.<br />
Det K<strong>og</strong>nitive<br />
Vektlegger mennesket som et tenkende vesen. Sansing, lagring <strong>og</strong> bearbeiding av<br />
innformasjon er viktige punkter. K<strong>og</strong>nitiv nevrovitenskap er et viktig felt i dag.<br />
Det Psykodynamiske<br />
Analyse av indre <strong>og</strong> underbeviste krefter. Forsvarsmekanismer er et sentralt begrep.<br />
”Selv´et” står sentralt her. Dagens psykiatri hviler på en psykodynamisk forståelse.<br />
Det Behaviouristiske<br />
Fokuserer hvordan ytre omgivelser påvirker vår adferd <strong>og</strong> tanker. Mener menneskets<br />
natur bare er formet av omgivelsene. Mennesker er et produkt av hva de lærer.<br />
Det Humanistiske<br />
Legger stor vekt på fri vilje. Selv realisering er viktig. Omgivelsene gies ansvar for feil<br />
<strong>og</strong> patol<strong>og</strong>i. Forekomsten av positiv psykol<strong>og</strong>i-bevegelser hviler på dette perspektivet.<br />
Det Sosial-kulturelt<br />
Dette perspektivet undersøker hvordan sosiale omgivelser <strong>og</strong> kulturell læring influerer på<br />
vår adferd, tanker <strong>og</strong> følelser.<br />
Som vi ser har de ulike psykol<strong>og</strong>iske perspektiver hvert sitt utgangspunkt for å forklare<br />
de observasjoner man gjør. Det fremgår meget tydelig at den <strong>sakkyndig</strong>e ikke ser dette ut<br />
i fra et Biol<strong>og</strong>isk, Psykodynamisk, K<strong>og</strong>nitive eller det Behaviouristiske syn. Det er mest<br />
nærliggende å anta at den <strong>sakkyndig</strong>e gjennomgående beskriver alle observasjoner av<br />
mor ut i fra en form for Humanistisk perspektiv om at problemer mor har, er begrunnet<br />
ut i fra omgivelsene. Og da i første rekke far. Den <strong>sakkyndig</strong>es grunnsyn om at alle mors<br />
psykiske problemer skyldes faktorer utenfor mor bygger opp rundt at mor ikke har skyld i<br />
sin til dels avvikende adferd. Dette er et perspektiv, som brukt på en slik ensidig selektiv<br />
måte f.eks. står i meget skarp kontrast til et psykodynamisk syn, slik det opprinnelig ble<br />
lagt til grunn av Freud, med de siste tiårs forbedringer <strong>og</strong> utvikling. Hele psykiatrien<br />
hviler for en stor del på det psykodynamiske perspektiv. Noe som går tydelig frem i<br />
lærebøker på området. Med tanke på de omfattende nevrotiske trekk som beskrives rundt<br />
mors MMPI test resultat, vil et slikt perspektiv gitt en langt dypere <strong>og</strong> mer underbevist<br />
forklaringsmodell for mors avvikende adferd over de siste 15 år! Det perspektivet den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e har blir derfor avslørende for de konklusjoner som trekkes!
Den fundamentale attribusjonsfeil<br />
220<br />
Dette er en godt kjent feil, beskrevet i mye litteratur, som er en typisk feil forskere <strong>og</strong><br />
fagfolk (<strong>og</strong> ikke-faglærte) begår ved vurdering av personer. Følgende definisjon<br />
forklarer denne feilen:<br />
”When explaining someones behaviour, we underestimatet the impact of the situation and<br />
overestimatet the extent to which it reflects the individual´s traits and attitudes.<br />
This discounting of the situation, dubbed by Lee Ross (1977) the fundamental attribution<br />
error, appears in many experiments.”<br />
Exploring Social Psychol<strong>og</strong>y Myers, David G., (2004,s.51)<br />
Det er i rapporten gjennomført, at den <strong>sakkyndig</strong>e tillegger far skyld i alle de konflikter<br />
som beskrives. På klassisk, klinisk vis, er den <strong>sakkyndig</strong>es fokus ikke på hvordan<br />
konflikter oppstår eller hvordan man avslutter slike. Fokuset er ensidig på at den som<br />
reagerer på en provokasjon, blir sett på som den aggressive, den som lager<br />
vanskeligheter! Den <strong>sakkyndig</strong>e ser aldri på omgivelsene eller andre personers<br />
innvirkning <strong>og</strong> deltakelse på de ulike hendelser som beskrives. I de få tilfellene dette<br />
skjer blir omgivelsene unnskyldt! I alt overveiende er det far som tildeles ansvar for de<br />
provokasjoner mor starter. Også i de tilfeller der far ikke er klar over at det foreligger en<br />
konflikt!<br />
Dette er med på å underbygge mors manipulative, ensidige <strong>og</strong> forutinntatte holdning i<br />
saken.<br />
Klinisk vs. Ikke klinisk<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>es store feil med å tenke på de observerte ut i fra en klinisk patol<strong>og</strong>isk<br />
tankegang, er sikkert veldig nyttig når man har med syke mennesker som erkjenner sine<br />
problemer. Når man imidlertid har med tilsynelatende friske mennesker å gjøre blir et<br />
slikt perspektiv fullstendig galt. Det viktige skillet mellom klinisk <strong>og</strong> ikke-klinisk<br />
tankegang går igjen flere steder i psykol<strong>og</strong>ien. Vi så det f.eks. i beskrivelsen av MMPI<br />
profilene.<br />
Mens fokuset for den syke er å evne å se andre løsninger på sitt ofte ensidig fokuserte<br />
problem, blir fokuset for den friske å være mer løsningsorientert. Det hjelper ikke den<br />
friske å se mange ulike løsninger, om man ikke får løst et problem. Som oftest vet man<br />
<strong>og</strong>så løsningen. For den psykisk syke derimot er det ikke alltid så lett å forstå hva som er<br />
galt <strong>og</strong> fører til psykisk sykdom. Da blir det desto viktigere å se etter mer enn en løsning<br />
for å finne ut av problemene.<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e som er ”spesialist i klinisk psykol<strong>og</strong>i” synes ikke evne å ta dette<br />
perspektivet i det hele tatt! Alt fokuseres ut i fra en patol<strong>og</strong>isk klinisk tankegang. At det<br />
naturligvis blir ganske galt blir lett å se på de stadige eksemplene der det er mor som<br />
initierer en situasjon som skaper konflikt, <strong>og</strong> hvor far blir den som gang på gang går inn<br />
å reagerer på konfrontasjonen. Med det resultat at den <strong>sakkyndig</strong>e mener det er far som
221<br />
er skyld i konflikten!! Eksemplene er mange, men saken der mor tok det eldste barnet ut<br />
av skolen <strong>og</strong> far gjenoppretter skolegangen er et eksempel. Et annet er når mor stadig<br />
bytter om på samværene slik at de blir uoversiktlige for det eldste barnet <strong>og</strong> med det<br />
skaper problemer, inntill far er den som nok en gang må inn <strong>og</strong> stabilisere situasjonen for<br />
barna. En direkte etterfølger av dette er når mor benytter denne stansen i byttingen til å<br />
anklage far for avtalebrudd <strong>og</strong> for å hindre barna samvær med mor. Igjen fremstår far<br />
som en syndebukk, ut i fra fars konfronterende påstander. Et annet eksempel er når mor<br />
tar med seg barna til utlandet stikk imot den avtalen hun selv har undertegnet på, for<br />
deretter å anklage far for avtalebrudd! Når far så sender brev <strong>og</strong> ber om en forklaring på<br />
disse avtalebruddene (fremstår aggressivt) er det far som av den <strong>sakkyndig</strong>e gies skyld i<br />
at situasjonen oppstår. Den <strong>sakkyndig</strong>e verken kan eller vil se hva mor gjør i forkant av<br />
en provokasjon, den <strong>sakkyndig</strong>e ser bare på fars reaksjon i ettertid. Osv.<br />
Bias – forutinntatte meninger<br />
Bias = tendensiøs, forutinntatt, partisk.<br />
Det foreligger en rekke ulike bias i rapporten som underbygger <strong>sakkyndig</strong>es manglende<br />
nøytrale holdning i saken. Her nevnes noen av dem:<br />
Belif bias<br />
Denne bias treffer vi på stadig vekk i rapporten. Den inntreffer der l<strong>og</strong>iske regler brytes<br />
slik at fremstillingen får liten faglig verdi, ved at det fremsatte syn ikke reflekterer barnas<br />
sosiale situasjon, men den <strong>sakkyndig</strong>es forutinntatte holdning. Den <strong>sakkyndig</strong>e har tatt<br />
parti.<br />
”Belif Bias is the tendency to abandon l<strong>og</strong>ical rules in favour of our own personal belif.”<br />
Psychol<strong>og</strong>y, Passer & Smith, (2004, s.292)<br />
Ved flere tilfeller oppstår motstridende påstander <strong>og</strong> situasjoner i den <strong>sakkyndig</strong>es<br />
argumentasjon. Et av de mest alvorlige <strong>og</strong> gjennomgående trekk er at mens <strong>sakkyndig</strong>e<br />
klandrer far for ikke å fokusere på at det kan være ”andre årsaker” til en beskrevet<br />
konflikt enn mors konfronterende adferd, så vurderer aldri den <strong>sakkyndig</strong>e selv om det<br />
kan være andre årsaker til en konflikt enn fars reaksjon! Likeledes ser vi når den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e bestemmer seg for et syn , så er det aldri snakk om å vurdere andre syn opp<br />
imot dette! Ei heller vurdere motstridende syn! Dette er et paradoks i rapporten. Det<br />
synes å være et regelsett for den <strong>sakkyndig</strong>e <strong>og</strong> ett for far.<br />
”Hvorvidt l<strong>og</strong>iske slutninger er gyldige eller ikke, avhenger av om de følger fra<br />
premissene.”<br />
<strong>Psykol<strong>og</strong>i</strong>ens Forskningsmetoder, Frode Svartdal (2004,s.26)
”Genomförandet av en utredning måste vara underkastat l<strong>og</strong>iska krav och får inte ske på<br />
ett godtyckligt sätt eller anpassas efter den önskade slutsatsen.”<br />
Kritisk Utredningsmetodikk, Bo Edwardsson (2003,s.128)<br />
222<br />
Confirmation Bias<br />
Denne bias ser vi gjennomgående i rapportens datagrunnlag, premisser <strong>og</strong><br />
vurderingsdel. Den oppstår fordi den <strong>sakkyndig</strong>e bevisst unnlater å ta med argumenter<br />
som taler imot en påstand. Som nevnt er de påstander beskrevet i datagrunnlaget i det<br />
vesentlige mors udokumenterte påstander, direkte eller indirekte gjennom komparenter.<br />
Sakkyndiges ensidige vektlegging av mors påstander som grunnlag for sine ”vurderinger”<br />
avslører den ensidigheten som preger den <strong>sakkyndig</strong>es arbeid.<br />
”Det är uppenbart att för- och emot-analys starkt motverkar ensidig urval av information<br />
till förmån för en tes (”Confirmation bias”) ”<br />
Kritisk Utredningsmetodikk, Bo Edwardsson (2003,s.70-71)<br />
Konklusjoner<br />
Slik far har beskrevet over er forutsetningen for en konklusjon at man virkelig har noe å<br />
konkludere ut i fra. Altså at man har foretatt en vurdering av for <strong>og</strong> imot argumenter i en<br />
sak. Det er et gjennomgående trekk at den <strong>sakkyndig</strong>e ikke reelt konkluderer, all den tid<br />
det er et påfallende fravær av motargumenter ved de vurderinger som det påståes blir<br />
gjort. Dermed er det ingen vurdering, men bare å fastslå egne eller mors <strong>subjektiv</strong>e<br />
påstander.<br />
Dette er en meget viktig del i vitenskapelig metode <strong>og</strong> er omtalt en rekke steder i<br />
litteraturen:<br />
”En sentral det av vurderingsprosessen som en sosial prosess er, at de vurderinger som<br />
gjøres <strong>og</strong> de konklusjonene som trekkes kan rettferdiggjøres. ”<br />
Sakkyndig Arbeid, E. Backe Hansen, H. Øvereide (1999, s.36 )<br />
For at konklusjoner kan rettferdiggjøres, må premissene de er bygget på være sanne, eller<br />
valide. Det skjer gjennom en valideringsprosess som er totalt fraværende i den<br />
<strong>sakkyndig</strong>es rapport.<br />
”Man må ha en åpen holdning både i innformasjonsinnhentingen <strong>og</strong> innformasjonsbearbeidingsprosessen,<br />
der den <strong>sakkyndig</strong>e hele tiden må argumentere mot seg selv for å<br />
unngå å ta standpunkt på et utilstrekkelig grunnlag.”<br />
Sakkyndig Arbeid, E. Backe Hansen, H. Øvereide (1999, s.45 )
I denne rapporten har ikke den <strong>sakkyndig</strong>e kommet med ett eneste motargument til sine<br />
vurderinger!<br />
”Det kan <strong>og</strong>så lønne seg å skrive ned avveiningene i spørsmålsform <strong>og</strong> liste opp<br />
argumenter for <strong>og</strong> imot de ulike konklusjonene.”<br />
Sakkyndig Arbeid, E. Backe Hansen, H. Øvereide (1999, s.47 )<br />
223<br />
En beskrevet teknikk i konklusjonsprosessen er å argumentere mot seg selv i rapporten.<br />
Det finner ikke sted noe plasser i denne rapporten. All argumentasjon er proargumentasjon<br />
for mor!<br />
”Videre kan det lønne seg å argumentere mot seg selv som et ledd i de avveiningene ,<br />
som gjøres, slik det ble eksemplifisert ovenfor, slik at tvilen holdes i live hele tiden.”<br />
Sakkyndig Arbeid, E. Backe Hansen, H. Øvereide (1999, s.47 )<br />
Når den <strong>sakkyndig</strong>e skal konkludere med hvem av foreldrene det er best for barna å bo<br />
sammen med, må det foretaes en sammenligning av både de kvaliteter som taler imot <strong>og</strong><br />
de som taler for hos de respektive foreldre. Heller ikke det forekommer i denne<br />
rapporten. Likeledes er det viktig å se om en eventuell flytting egentlig vil bli noe særlig<br />
bedre enn den eksisterende situasjonen.<br />
”Et spørsmål om hvorvidt et barn skal ha fast bosted hos far eller mor, krever en<br />
sammenligning mellom positive <strong>og</strong> negative kvaliteter ved de to omsorgsituasjonene.”<br />
Sakkyndig Arbeid, E. Backe Hansen, H. Øvereide (1999, s.221 )<br />
I all hovedsak blir negative kvaliteter beskrevet <strong>og</strong> fremhevet hos far <strong>og</strong> positive<br />
kvaliteter fremhevet hos mor. Når den <strong>sakkyndig</strong>e ved ett tilfelle (fars engasjering av<br />
barna i natur, <strong>og</strong> ved aktiviteter ute) nevner noe positivt ved far, kommer den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e umiddelbart med en påstand om at dette er aktiviteter far gjør for å vise seg<br />
selv!!! Det paradoksale i en slik vurdering blir nå den <strong>sakkyndig</strong>e på slutten av<br />
rapporten mener at ”det er viktig at barna holder god kontakt med far fordi han har mye<br />
å tilføre barna i form av positiv aktivering i natur <strong>og</strong> ellers”!!! Som vi ser, igjen<br />
kommer de ul<strong>og</strong>iske slutningen til syne! Det hele blir et paradoks! I sin iver over å sverte<br />
far blir den <strong>sakkyndig</strong>e ikke oppmerksom på de l<strong>og</strong>iske feil hun beviselig begår!<br />
”Dawes (1998) fokuserer på betydningen av å formulere argumenter både for <strong>og</strong> imot de<br />
alternativene som finnes, <strong>og</strong> reflektere over dem.”<br />
Sakkyndig Arbeid, E. Backe Hansen, H. Øvereide (1999, s.230 )<br />
Correspondent inference<br />
Dette er en gjennomgående feil den <strong>sakkyndig</strong>e gjør. Den handler om at den <strong>sakkyndig</strong>e i<br />
hovedsak tillegger far trekk ut i fra en observert eller påstått (fra mor) adferd. Der mor<br />
beskriver far som en psykopat. Den <strong>sakkyndig</strong>e tillegger far flere trekk typisk for<br />
psykopater selv om ingen slike trekk er begrunnet ut i fra observasjoner i rapporten! For
224<br />
eksempel skriver den <strong>sakkyndig</strong>e at far mangler empati <strong>og</strong> innlevelse i barnas behov!<br />
Dette beskrives til tross for at det i rapporten foreligger flere beskrivelser <strong>og</strong> påstander<br />
fra den <strong>sakkyndig</strong>e om fars omfattende felles aktiviteter med barna, barnas søken mot<br />
far <strong>og</strong> fars respons på dette. Beskrivelser av fars økonomiske <strong>og</strong> praktiske hjelp til mor<br />
etter separasjonen er tydelige tegn på en forståelse <strong>og</strong> evne til innlevelse i mors<br />
problemer. At far tok initiativ til et møte md mors familie for å prøve å hjelpe henne med<br />
sine psykiske vansker blir <strong>og</strong>så problematisk for den <strong>sakkyndig</strong>e å forklare ut i fra en<br />
påstand om manglende empati! At det ikke foreligger nevneverdige beskrivelser av mors<br />
tilsvarende aktivering med barna blir et paradoks! Fars innlevelse, forståelse <strong>og</strong> hjelp for<br />
det eldste barnets problemer høsten 2001 er godt beskrevet i rapporten. Disse <strong>og</strong> en<br />
rekke andre eksempler viser tydelig at den <strong>sakkyndig</strong>e ikke beskriver trekk som<br />
observeres, men at Correspondent Inference inntreffer!<br />
”I tråd med denne teorien vil en observatør trekke slutninger (inferences) om bestemte<br />
personlighetstrekk som passer eller hører sammen med (correspond to) en bestemt<br />
adferd.”<br />
Sosialpsykol<strong>og</strong>i, Arild Raaheim (2002,s.137)<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e beskriver trekk som passer med den adferd mor påstår om far! Ikke hva<br />
man ut i fra rapporten kan beskrive.<br />
Dekontekstualisering<br />
Denne faglige feilen skjer i flere deler av rapporten, men blir i særdeleshet meget<br />
alvorlig slik vi ser i beskrivelsene av MMPI testens resultater. Der gies det beskrivelser<br />
<strong>og</strong> tolkninger som er direkte omvendt av det faglitteraturen beskriver. Den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
refererer i sin ”vurdering” av mors forhøyede verdier på 3 skalaer fra Haavik (1993)<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e beskriver følgende:<br />
”Dette er karakteristisk for kvinner som ofte klager på tretthet, manglende overskudd <strong>og</strong><br />
depresjon. De er ofte ulykkelige I sine ekteskap, <strong>og</strong> man vil ofte finne en lang forhistorie<br />
med ekteskaps <strong>og</strong> familievansker.”<br />
mens det i faglitteraturen Haavik (1993,s. 125) står :<br />
” Kvinner med 2-3/3-2-kode klager vanligvis over tretthet, manglende overskudd <strong>og</strong><br />
depresjon. De er ofte ulykkelige i sine ekteskap. Hvis skala 5 (Mf) <strong>og</strong>/eller skala 9(Ma) er<br />
lav (T-skår
”Disse konfliktene kan ofte føres tilbake til en opplevelse av avisning eller manglende<br />
omsorg fra egne foreldre.”<br />
225<br />
Det fremgår ikke noe sted i faglitteraturen at årsaken til de problemer mor fremviser<br />
gjennom sine høye skåre på MMPI skyldes partner. Tvert imot gies det omfattende<br />
beskrivelser av at dette er problemer mor kan ha pådratt seg i sin barndom. I en annen<br />
fagbok beskrives dette slik:<br />
I Green (2000,s.139) dok.367 beskrives denne skala på følgende måte<br />
Such persons belivet that they are well adjusted and only when they are under stress<br />
does their proneness to develop conversion-type symptoms as a means of solving<br />
conflict and avoiding resposibility appear.<br />
Denne feilen beskrives på følgende måte i faglitteraturen:<br />
”Vid dekontextualisering skalas situationsinformationen bort (eller unanhålls) och<br />
beskrivningen kan få en helt annan betydelse för läsaren. Genom att undanhålla den<br />
exakta replikväxlingen och bara säga att Kalle är aggressiv, får lesaren en helt annan<br />
och mer generell bild än om grunduppgifterna fått følje med i beskrivnngen.”<br />
Kritisk Utredningsmetodikk, Bo Edwardsson (2003,s.150)<br />
Når den <strong>sakkyndig</strong>e begår denne alvorlige feilen underbygger det ytterligere det<br />
bevisste valget den <strong>sakkyndig</strong>e gjør i å fremstille far negativt <strong>og</strong> med det gi mor en<br />
positiv profil bygget på den sympati leseren får ved denne skjeve fremstillingen.<br />
Faktisk er dette mer enn en feil, det er faglig juks. Noe den <strong>sakkyndig</strong>e er fullstendig klar<br />
over.<br />
Det er med andre ord ikke tilfeldig at mor kommer særdeles positivt ut <strong>og</strong> far kommer<br />
meget negativt ut i rapporten. Beviste valg av premisser, referert tekst <strong>og</strong> utelatelser av<br />
negative premisser <strong>og</strong> sammenhenger skaper dette skjeve bildet i rapporten. Det kan være<br />
grunn til å minne om hva EFPA skriver:<br />
”Avoidance of practices which are the result of unfair bias and may lead to unjust<br />
discrimination.”<br />
The European Federation of Psychol<strong>og</strong>ists Associations EFPA, Meta-Code
226<br />
Evidens – åpenbar sann viten<br />
Som det i stor grad er dokumentert i stevningens dokumenter er mors påstander i det<br />
store <strong>og</strong> hele usanne. Påstandene er ikke dokumentert fra mor, mens far i de fleste<br />
tilfeller der det er mulig, kan dokumentere at påstandene er usanne eller meget<br />
tvilsomme. Når den <strong>sakkyndig</strong>e ikke sjekker påstandenes validitet, sannhet – kan de<br />
heller ikke brukes som evidens. Dette er et faglig utrykk som defineres slik:<br />
evidens (av lat. ex, ut av, <strong>og</strong> videre, se), innlysende klarhet, uomtvistelighet. — evident,<br />
innlysende, åpenbar.<br />
Caplex leksikon 2005<br />
”Uppgifter måsta ha klarat kritisk prövning och källkritik innan de kan betecnas som<br />
evidens”<br />
Kritisk Utredningsmetodikk, Bo Edwardsson (2003,s.54)<br />
”När en utredare inte redovisar evidens skall bedömningarne förkastas.”<br />
Kritisk Utredningsmetodikk, Bo Edwardsson (2003,s.56)<br />
”Vid utredningsarbete skall även motevidens sökas och beaktas.”<br />
Kritisk Utredningsmetodikk, Bo Edwardsson (2003,s.54)<br />
”Begrep innen filosofien som man bruker når man søker etter absolutt sikre grunnlag for<br />
kunnskap.”<br />
<strong>Psykol<strong>og</strong>i</strong>sk Leksikon , Egidius (2002,s.132)<br />
Når den <strong>sakkyndig</strong>e allikevel fremlegger slike usanne påstander for å underbygge sine<br />
”vurderinger” blir det klart at disse ”vurderinger” ikke kan aksepteres som faglig<br />
holdbare ut fra et empirisk grunnsyn. Vi er da tilbake til grunnlaget for å benytte<br />
psykol<strong>og</strong>er til denne typen vurderinger. Dersom den <strong>sakkyndig</strong>e ikke forholder seg til<br />
vitenskapelige prinsipper blir <strong>og</strong>så rapporten uvitenskapelig i sin oppbygning <strong>og</strong> uten<br />
faglig interesse som underlag for domstolens beslutninger. Da blir den et <strong>subjektiv</strong>t<br />
partsinnlegg!<br />
Falsifikasjons-prinsippet<br />
Kjernen i falsifikasjonismen (Karl Popper) er at det er umulig å verifisere (bekrefte) en<br />
hypotese helt <strong>og</strong> holdent; men at det er desto viktigere å forsøke å falsifisere (avkrefte)<br />
den. En teori er bedre begrunnet dersom den har motstått falsifikasjon, altså kritisk<br />
prøving. Når den <strong>sakkyndig</strong>e ikke på noe tidspunkt prøver sine ”vurderinger” opp imot<br />
motstridende påstander, som far i sin dokumentasjon hadde mange av, vil man aldri vite<br />
sikkert om de påstander som fremsettes <strong>og</strong> som den <strong>sakkyndig</strong>e bygger på, er sanne eller<br />
usanne, <strong>og</strong> virkelig gjør ”vurderingene” valide <strong>og</strong> reliable. Noe som er et ufravikelig<br />
krav i forskningsmessig sammenheng.
227<br />
”Falsifikasjonsprinsippet er viktig i vitenskapen. Prinsippet tilsier at evidens som støtter<br />
en hypotese, er mindre innformativ enn evidens som falsifiserer en hypotese. Hvorfor? Jo<br />
fordi bekreftende evidens er forenlig med et stort antall hypoteser eller teorier, mens<br />
falsifiserende evidens vil utelukke iallefall noen hypoteser.”<br />
<strong>Psykol<strong>og</strong>i</strong>ens Forskningsmetoder, Frode Svartdal (2004,s.64)<br />
”En anklagelse som utredaren inte försökt aktivt falsifiera kan inte godtaes.”<br />
Kritisk Utredningsmetodikk, Bo Edwardsson (2003,s.210)<br />
Når vi i rapporten ser at mors lege (komparent) fremlegger påstand om at far er<br />
psykopat, er det helt klart at det er av avgjørende betydning for barnas beste å få klarlagt<br />
om dette kan være sant eller ikke. Den <strong>sakkyndig</strong>e gjør ikke annet enn å skrive ned<br />
legens påstand, noe hun ber legen eksplisitt om lov til å gjøre! Det må jo bety at dette er<br />
noe hun virkelig vil ha med. Da blir det et paradoks at det ikke finnes noen vurdering av<br />
denne alvorlige påstanden, men at den bare blir hengende som en påstand! Dette er den<br />
typiske forventningseffekt som beskrives under! Den blir ikke vurdert senere, ei heller<br />
brukt i noen form for konklusjon! Den blir bare stående som et negativt, uavklart stempel<br />
mot far. Om den <strong>sakkyndig</strong>e hadde prøvd å falsifisere denne påstanden ved f.eks en<br />
PCL-R test eller lignende ville man fått avkreftet eller bekreftet denne påstanden. Vi ser<br />
av legens brev (vedl.151-152 ti stevning) at disse påstandene er kommet fra mor. Legen<br />
har heller aldri møtt far som det tydelig fremgår. Dette er imidlertid innformasjon ingen<br />
domstol har fått tilgang til tidligere!<br />
Det sier seg selv at den <strong>sakkyndig</strong>e ved å utelate falsifikasjon av denne <strong>og</strong> lignende<br />
påstander <strong>og</strong> ”vurderinger”, langt på veg overlater til dommeren å trekke de<br />
konklusjoner han vil! At dette ikke har særlig med faglig forsvarlig adferd å gjøre skulle<br />
det være liten tvil om!<br />
”Att undvika motexempel verkar vara en utbredd förfalskingsteknik innom<br />
socialtjänestens utredare.”<br />
Kritisk Utredningsmetodikk, Bo Edwardsson (2003,s.130)<br />
Vi ser at i faglitteratur regnes det som en forfalskningsteknikk å la være å sette opp<br />
motargumentasjon til en hypotese eller vurdering. Når man så ser at det overhodet ikke<br />
forekommer i denne rapporten må man trekke den slutning at denne rapporten er en<br />
faglig forfalskning! Meget alvorlig for den <strong>sakkyndig</strong>e!<br />
Forventningseffekt<br />
Denne effekten henger sammen med den <strong>sakkyndig</strong>es forutinntatte holdning slik den<br />
fremkommer i rapporten <strong>og</strong> er beskrevet her. Et tydelig tegn på en forventningseffekt er<br />
at motargumenter uteblir. Dette er gjennomgående for denne rapporten at det kun er<br />
bekreftende påstander som blir gjengitt, <strong>og</strong> da fra mors side.
228<br />
”Rosenthal <strong>og</strong> Rubin (1978) gjennomgikk 375 undersøkelser om forventningseffekt, <strong>og</strong><br />
konklusjonen syntes nokså klar: Vitenskapsfolk har forventninger til undersøkelser, <strong>og</strong><br />
disse forventningene kan påvirke resultatene av disse undersøkelsene. Rosenthal (1979)<br />
viste for eksempel at når forskere gjør feil i analyser av data (forskere gjør feil, ja!), så<br />
vil slike feil tendere til å gå i retning av å støtte forskningshypotesen.”<br />
<strong>Psykol<strong>og</strong>i</strong>ens Forskningsmetoder, Frode Svartdal (2004,s.176)<br />
”Fixering vid en övertygelse leder till ensidig bekräftelsesökande och blindhet för andra<br />
möjligheter.”<br />
Kritisk Utredningsmetodikk, Bo Edwardsson (2003,s.148)<br />
Vi ser at dette er en kjent feilkilde innenfor forskningen. Og eksempelet med å beskrive<br />
far som psykopat over er et klassisk eksempel i så måte! Påstanden fra mor, via sin lege<br />
blir bare hengende som en forventning i håp om at retten skal legge denne til grunn!<br />
Generaliseringer<br />
Dette er en feil som blir begått flere steder i rapporten. Den <strong>sakkyndig</strong>e ser en adferd<br />
ved far <strong>og</strong> generaliserer den til at det er slik far er! Et typisk eksempel er beskrivelsene<br />
av Det yngste barnet som legger seg ned på gulvet <strong>og</strong> ”gråter” <strong>og</strong> hvordan far da<br />
håndterer denne situasjonen. En feilkilde er det at den <strong>sakkyndig</strong>e tar aktivt del i<br />
situasjonen <strong>og</strong> således gjennom sin reaktivitet påvirker situasjonen, en annen er at fars<br />
måte å løse situasjonen på ikke blir sett opp imot <strong>sakkyndig</strong>es eget krav til far om at man<br />
skal se om det kan være andre måter å løse en konflikt på enn den, den <strong>sakkyndig</strong>e selv<br />
beskriver som den riktige! Når far ut fra flere års kjennskap til det yngste barnet velger<br />
ikke etterkomme hennes forsøk på å furte seg til en ”gevinst” , men bevisst overser<br />
barnet i et forsøk på å lære barnet at man ikke vinner frem ved å furte seg til noe! Den<br />
<strong>sakkyndig</strong>es konklusjon er at far burde ”trøstet” barnet <strong>og</strong> med det gitt etter for barnets<br />
grenseutprøvende adferd, <strong>og</strong> med det signalisert til barnet at bare det skriker nok så får<br />
det viljen sin! Det er påfallende at mens mor får skryt for ikke gi etter når det minste<br />
barnet ved observasjon hos mor ikke vil legge seg, så kritiseres far for det samme!<br />
En ting er at den <strong>sakkyndig</strong>e tillegger far en holdning om at han ikke evner å se barnets<br />
behov i den aktuelle situasjonen, noe annet er den <strong>sakkyndig</strong>e i sin ”vurdering”<br />
generaliserer dette til å være generelle trekk ved far! Hvordan kan den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
generalisere noe hun bare har sett en gang, <strong>og</strong> som det i tillegg kan være ulike<br />
løsningsmåter til, der den <strong>sakkyndig</strong>es ”måte” slett ikke kan sies å ha fortrinn fremfor<br />
andre? Et anet eksempel er det yngste barnets vegring mot å være med far på påskeferie<br />
2002. I rapporten generaliserer den <strong>sakkyndig</strong>e denne ene hendelsen dette til at dette er<br />
en generell adferd hos barnet! ”Barnet har den siste tiden vist vegring mot å dra til<br />
far..!” En enkelt episode generaliseres til å være barnets generelle holdning til far.<br />
Vi ser det samme når det gjelder trekk beskrevet ved mor. F.eks. at mor i meget stor<br />
utstrekning må søke om hjelp for det meste som går utenfor et forventet eller planlagt<br />
hendelsesforløp. Ikke bare generaliserer den <strong>sakkyndig</strong>e dette til at den mor evner å
229<br />
søke hjelp i stor grad, men denne evnen tillegges <strong>og</strong>så stor positiv vekt gjennom en<br />
forståelse av at mor er åpen for sine problemer <strong>og</strong> forstår sine begrensninger! Igjen er<br />
det <strong>sakkyndig</strong>es kliniske måte å tenke på som blir lagt til grunn. Blant friske mennesker<br />
kan man ikke stadig forvente at man skal måtte søke hjelp til alt mulig, <strong>og</strong> spesielt ikke<br />
helt hverdagslige situasjoner. Faktisk er slik adferd blant friske sett på som et tegn på at<br />
man ikke kan ta vare på seg selv. Dette i motsetning til syke, som må lære å ta imot hjelp<br />
for å bli friske. Et ofte kjent trekk ved psykiske sykdommer er at mange ikke anser seg<br />
som syke, slik vi ser det ved paranoide, psykopater ol.<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e generaliserer enkelthendelser til å være mors personlighet! Det<br />
vurderes aldri at beskrivelsene fra MMPI testen for mor beskriver denne avhengigheten<br />
som et patol<strong>og</strong>isk nevrotisk trekk, som slett ikke er til barnas beste å leve opp under,<br />
grunnet mors (beskrevne) svekkede ”selv” <strong>og</strong> at barna da på mange måter blir mors<br />
narsissistiske supply! Slik kan et i utgangspunktet negativt trekk, generaliseres til å være<br />
en positiv evne (be om hjelp) når man ikke som den <strong>sakkyndig</strong>e selv beskriver, ser om<br />
det er andre begrunnelser til et fenomen!!<br />
Imperfecta enumeratio – overlate tolkning til leser<br />
Dette handler om <strong>sakkyndig</strong>es evne til å legge en del premisser til rette for domstolen slik<br />
at den <strong>sakkyndig</strong>e slipper å ta stilling til problemet, men overlater til leseren å ”dømme”.<br />
Vi ser at eksemplene fra denne rapporten er av en slik karakter at de er fordømmende.<br />
Dette kan <strong>og</strong>så kalles ”halvsannheter”! Dette kommer meget tydelig frem når den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e tar med mors leges påstander om at far er psykopat! Denne premissen blir<br />
ikke senere nevnt eller vurdert på noen måte! Det er opp til dommeren å trekke sine<br />
slutninger! Det kan vanskelig unngå for dommeren å falle i den fellen det er å stemple<br />
far negativt ut i fra en slik kontekstuell implikasjon!<br />
” Imperfecta enumeratio (ofullständig uppräkning). ...den klart vanligaste varianten<br />
tycks vara att inte skriva ut n<strong>og</strong>on tolkning alls utan överlåta åt läsaren att göra den<br />
tolkning som samanhanget antyder (sk. Kontextuell implikasjon). Läsaren kan ha svårt<br />
att se alternativa tolkningar till exempelvis tendensiöst beskrivna händelser och begår<br />
antagligen ofta tankefelet Imperfecta enumeratio.”<br />
Kritisk Utredningsmetodikk, Bo Edwardsson (2003,s.146)<br />
I realiteten forleder <strong>sakkyndig</strong>e her retten til å fatte en forutbestemt negativ slutning om<br />
far. Og dermed er det i realiteten psykol<strong>og</strong>en som bruker sin antatt overlegne kunnskap<br />
om menneskets svakheter til å dømme i saken. En meget alvorlig feilkilde som bevist<br />
blir begått av den <strong>sakkyndig</strong>e.<br />
Løgner<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e er ansvarlig for den rapporten som legges frem. Således påhviler det den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e ihht helsepersonelloven §15, å påse at rapporter som denne er ”.... skal være
230<br />
varsom, nøyaktig <strong>og</strong> objektiv. Attest, legeerklæring o.l. skal være korrekte...”. I det<br />
ligger <strong>og</strong>så et krav om å påse at de premisser som legges til grunn for ”vurderinger” er<br />
sanne. Det fordrer et minimum av innsikt i de dokumenter som ligger i saken <strong>og</strong> som<br />
partene bringer frem for den <strong>sakkyndig</strong>e. Og ihht etiske retningslinjer for psykol<strong>og</strong>er pkt.<br />
2.1 skal den <strong>sakkyndig</strong>e vise ”respekt for individets grunnleggende rettigheter”, det må<br />
da <strong>og</strong>så gjelde mulighetene til å få fremføre de dokumenter den enkelte mener er<br />
relevante for sin sak! Dette har ikke skjedd i denne sak, slik vi ser den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
fullstendig har utelatt alle de opplysninger som far fremla.<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>es rapport skal være et faglig <strong>og</strong> vitenskapelig basert dokument <strong>og</strong><br />
forventes i kraft av det å fremstå uten usanne påstander eller premisser.<br />
”Å bli grepet i løgn innledningsvis (rettsak) - selv om den er av mindre betydning for<br />
selve saken – etterlater ett inntrykk som henger i under resten av eksamenisjonen. Hvis<br />
man vet man har et våpen som dette, kan det være en hensiktsmessig åpning.”<br />
Parts- <strong>og</strong> vitneavhør, Nils Erik lie (2002,s.41)<br />
Inneholder en rapport løgner eller usanne påstander er dette den <strong>sakkyndig</strong>es ansvar! Når<br />
far nå tydelig <strong>og</strong> i stor utstrekning dokumenterer både det usannsynlige <strong>og</strong> det usanne i<br />
en rekke av de påstander fremsatt av mor som den <strong>sakkyndig</strong>e har lagt til grunn for sine<br />
”vurderinger” er det ihht hva dommere selv beskriver i litteraturen. Lagmann Nils Erik<br />
Lie beskriver dette i sin bok slik :<br />
”Hovedmålet for den som har til hensikt å vise att en forklaring er usann, må derfor vise<br />
at den i seg selv er usannsynlig, <strong>og</strong> at den er usammenhengende <strong>og</strong> ikke stemmer overens<br />
med andre opplysninger som foreligger i saken. Ofte vil alle disse vilkårene være<br />
tilfredstilt.”<br />
Parts- <strong>og</strong> vitneavhør, Nils Erik lie (2002,s.254)<br />
Løgn i vitenskapen er et kjent problem <strong>og</strong> blir ansett for å være det samme som juksing.<br />
I denne rapporten ser vi hvordan rapporten beskrives <strong>og</strong> dokumenteres som forfalskning<br />
under ”falsifikasjon” samt hvordan den <strong>sakkyndig</strong>e bevist lyver når det gjelder<br />
konklusjonene av MMPI testen, ved å beskrive et motsatt resultat enn det som står i<br />
fagbøkene. Det forekommer selvfølgelig <strong>og</strong>så blant fagfolk:<br />
”Et problem for seg er løgnere. Et bonmot som mange har slutet seg til, er at det ikke<br />
lyves så mye noe sted som i norske rettssaler.”<br />
Parts- <strong>og</strong> vitneavhør, Nils Erik Lie (2002,s.56)<br />
Usanne påstander <strong>og</strong> premisser kan avsløres på den måten far har gjort ved å holde<br />
ulike dokumenter opp mot hverandre. Slik mor i ett dokument påstår at far ikke ville<br />
jobbe for å underbygge at det var mor som underholdt partene i store deler av samlivet<br />
blir avslørt både når man ser dette opp mot andre uttalelser der mor påstår at far arbeidet<br />
så mye for da å gi inntrykk av at far aldri var hjemme. Underforstått, mor var den som<br />
tok seg av det eldste barnet i den tiden!! Også når vi ser det opp mot hva mor selv<br />
beskriver i samlivet blir dette avslørt som usanne påstander, slik mor skriver til
231<br />
ligningskontoret at hun ikke har vært i jobb siden 1993! Når den <strong>sakkyndig</strong>e ikke er seg<br />
dette ansvaret bevist blir rapporten sett fra et faglig synspunkt uinteressant <strong>og</strong> må<br />
forkastes som underlag for domstolens beslutning om hva som er barnas beste!<br />
I denne rapporten er det all grunn til å se på mors utstrakte usanne <strong>og</strong> udokumenterte<br />
påstander som for det meste blir dokumentert som usanne av far. Det vitner om en evne<br />
til manipulasjon <strong>og</strong> løgnaktighet som <strong>og</strong>så mors MMPI profil beskriver.<br />
Reaktivitet – påvirkning av den <strong>sakkyndig</strong>e.<br />
I flere av de episodene som er beskrevet av den <strong>sakkyndig</strong>e er det helt tydelig at den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e er en del av de beskrevne hendelsene. Situasjonen ved Det yngste barnet s<br />
trass som ble beskrevet fra observasjon hos far, piknik turen som beskrives hos mor, Det<br />
yngste barnet s blomsterplukking ved beskrivelser fra <strong>sakkyndig</strong>es besøk hos mors mor<br />
osv. er alle eksempler der den <strong>sakkyndig</strong>e aktivt tar del i en situasjon <strong>og</strong> således påvirker<br />
de som observeres. Dette blir ikke vurdert noe sted i rapporten som utslagsgivende for<br />
hvordan de observerte opptrer.<br />
”A measure is said to be reactive if awareness of being measured changes an individual´s<br />
behaviour. A reactive measuer tells what the person is like when he or she is aware of<br />
being observed, but it does not tell how the person would behave under natural<br />
circumstances.”<br />
Metods in Behavioral research Cosby Paul C. (2003,s.93)<br />
Ingen steder i rapporten vurderer den <strong>sakkyndig</strong>es sin egen rolle i de observasjoner som<br />
gjøres. Og det er helt tydelig at mange av de beskrevne hendelser ikke ville oppstått,<br />
eller ville ha skjedd på en annen måte om den <strong>sakkyndig</strong>e ikke hadde vært til stede.<br />
F.eks. ville ikke den beskrevne konflikten med det yngste barnet <strong>og</strong> fotoalbumet ha<br />
oppstått, om ikke den <strong>sakkyndig</strong>e hadde vært til stede. Dermed oppstår den alvorlige<br />
metodefeil at et den <strong>sakkyndig</strong>e blir hovedperson i en grenseutprøvende adferd fra<br />
barnet, uten at den <strong>sakkyndig</strong>e på noe tidspunkt problematiserer det faktum at hendelsen<br />
ikke hadde oppstått om den <strong>sakkyndig</strong>e ikke hadde vært til stede. Jeg nevner denne<br />
episoden fordi den <strong>sakkyndig</strong>e bruker denne episoden spesielt for å ”bevise” at far<br />
verken har empati eller innlevelse i barnas adferd!!<br />
”Reaktivitet foreligger når den som studeres påvirkes av det å bli studert.”<br />
<strong>Psykol<strong>og</strong>i</strong>ens Forskningsmetoder, Frode Svartdal (2004,s.94)<br />
Vi ser at fagfolk med metodefeil som spesiale mener at slik deltakelse er et tydelig tegn<br />
på reaktivitet. Dette må den <strong>sakkyndig</strong>e derfor ta med i sine vurderinger under<br />
observasjonen. Når dette ikke skjer som i denne rapporten kan det gå fryktelig galt! Noe<br />
denne rapporten er et godt eksempel på!
232<br />
Helsepersonelloven:<br />
§ 15. Krav til attester, legeerklæringer o.l.<br />
”Den som utsteder attest, legeerklæring o.l. skal være varsom, nøyaktig <strong>og</strong><br />
objektiv. Attest, legeerklæring o.l. skal være korrekte <strong>og</strong> bare inneholde opplysninger<br />
som er nødvendige for formålet. Helsepersonell som er inhabil etter forvaltningsloven<br />
§ 6, skal ikke utstede attest, legeerklæring o.l. ”<br />
I Lover for Norske psykol<strong>og</strong>er, Norsk Psykol<strong>og</strong>forenings Prinsippr<strong>og</strong>ram, Etiske<br />
prinsipper for Nordiske, verdenserklæringen for menneskerettigheter <strong>og</strong> i FN´s<br />
Barnekonvensjon beskrives utrykk som :<br />
1) Respekt for individets grunnleggende rettigheter<br />
2) Høy faglig kompetanse<br />
3) Etisk bevissthet<br />
4) Metodebegrensninger<br />
5) Ansvar for kvalitet<br />
6) Integritet, likestilling <strong>og</strong> rettferdighet<br />
7) Sakelighet <strong>og</strong> nøyaktighet<br />
Det synes ganske klart at den <strong>sakkyndig</strong>e ikke evner å forholde seg til de juridiske så vel<br />
som etiske <strong>og</strong> moralske lover hun er underlagt i kraft av sin tittel som psykol<strong>og</strong>! Når den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e så overveldende bryter med så mange av de regler <strong>og</strong> normer som gjelder<br />
for slikt arbeid, enten det er faglige metodefeil eller brudd på lover <strong>og</strong> retningslinjer er<br />
det fars klare oppfatning at denne rapporten ikke kan tillegges vekt overhodet i denne<br />
sak. Det strider mot enhver rettferdighetsans i vårt demokrati at en slik rapport skal<br />
legges til grunn for vurderinger som gjelder barnas beste <strong>og</strong> deres fremtid.<br />
På grunnlag av faglige så vel som juridiske <strong>og</strong> etiske regler må rapporten sees bort i fra<br />
ved vurderingen av hva som er til barnas beste i denne saken.<br />
Rettferdighet<br />
Dette er et sentralt begrep ved slike saker som dette <strong>og</strong> er nedfelt i så vel lover som<br />
etiske normer.<br />
”På den annen side er det viktig for kommunikasjonen med partene at man er åpen på<br />
hvilke dokumenter som er mottatt <strong>og</strong> at de vil bli lest av den <strong>sakkyndig</strong>e. Dette kan for<br />
eksempel være viktig for å gi partene en anledning til å vise frem dokumenter de synes er<br />
viktige, men som ikke er sendt den <strong>sakkyndig</strong>e på andre måter.”<br />
Sakkyndig Arbeid, E. Backe Hansen, H. Øvereide (1999, s.38 )
233<br />
”Dermed blir spørsmålet om rettferdiggjøring av sitt arbeid spesielt viktig, både av<br />
hensyn til ens egen faglige troverdighet, <strong>og</strong> ikke minst av hensyn til løsningen for barnet i<br />
saken skal bli best mulig.”<br />
Sakkyndig Arbeid, E. Backe Hansen, H. Øvereide (1999, s.48 )<br />
”Den store utfordringen for oss som fagpersoner ligger i å kunne skille mellom det som<br />
er annerledes, men akseptabelt, <strong>og</strong> det som er annerledes <strong>og</strong> uakseptabelt. Alt som er<br />
forskjellig kan ikke være uakseptabelt, selv om en selv ikke liker det (Quereshi 1996).”<br />
Sakkyndig Arbeid, E. Backe Hansen, H. Øvereide (1999, s.206 )<br />
”Uansett tilsier et rettferdighetsprinsipp at man som <strong>sakkyndig</strong> er kritisk til sine egne<br />
fortolkninger <strong>og</strong> åpner for at de kan være feil. Den verdenen vi forholder oss til er<br />
mangesidig <strong>og</strong> vår forståelse konstrueres sosialt som et resultat av samspillet mellom oss<br />
selv <strong>og</strong> andre.”<br />
Sakkyndig Arbeid, E. Backe Hansen, H. Øvereide (1999, s.252 )<br />
”Utvalget er enig i at dagens situasjon med svak kvalitetskontroll av <strong>sakkyndig</strong>es<br />
realkompetanse svekker rettsikkerheten <strong>og</strong> befolkningens tillit til <strong>og</strong> respekt for de<br />
beslutninger som fattes.”<br />
Nou 1995:23,s.39, Barnefaglige Sakkyndighetsoppgaver<br />
Slik rettferdighet beskrives av myndigheter <strong>og</strong> fagfolk er det klart at det i denne<br />
rapporten ikke er ytet rettferdighet mellom partenes muligheter til å fremme sine<br />
synspunkter. Ei heller har barna fått en for dem rettferdig utgang av saken. Dette blir<br />
spesielt synlig ved at fars dokumenter er fullstendig fraværende i saken, til tross for at<br />
<strong>sakkyndig</strong>e mottok slik innformasjon. Likeledes ser vi det i slutningsdelen av rapporten,<br />
der det i alt vesentlig av argumentene for vurderinger er hentet fra mors påstander,<br />
mens fars dokumenterte beskrivelser gjennom mange år er utelatt! Således tilfredstiller<br />
ikke rapporten selv et minimum av rettferdighet man må kunne forvente av en faglig<br />
begrunnet rapport som dette.<br />
Dette fører oss umiddelbart over på et annet grunnleggende <strong>og</strong> meget viktig punkt,<br />
nemlig rettsikkerheten i denne saken. Det er ikke til å unngå at man stiller spørsmål ved<br />
tidligere dommeres evne til å gjennomskue mors somatiske manipulasjon, i denne<br />
saken. At mor har disse trekk er beskrevet i en rekke hendelsesbeskrivelser over flere<br />
år, samt i mors MMPI test, der dette går tydelig frem! I de rettsavgjørelsen har ikke fars<br />
dokumentasjon kommet frem da den <strong>sakkyndig</strong>e har nektet å ta denne med. Det skaper<br />
utvilsomt problemer rent rettsikkehetsmessig.<br />
”Helsepersonelloven §4.<br />
Helsepersonell skal utføre sitt arbeid i samsvar med de krav til faglig forsvarlighet <strong>og</strong><br />
omsorgsfull hjelp som kan forventes ut fra helsepersonellets kvalifikasjoner, arbeidets<br />
karakter <strong>og</strong> situasjonen for øvrig.”<br />
Helsepersonelloven §4, Norges Lover (2003,s.2735)
234<br />
”Bristflliga utredningar kan leda til felaktiga eller olämpliga beslut med höga kostnader<br />
mänskligt och ekonomiskt som följd. Rättssekkärheten säts ur spell och människors<br />
förtroande för myndigheterna undergrävs av låg kvalitet på utredningar.”<br />
Kritisk Utredningsmetodikk, Bo Edwardsson (2003,s.6)<br />
At denne saken har fått meget høye menneskelige kostnader er det liten tvil om. Barnas<br />
adferd etter at de flyttet til mor fremstår som meget alvorlig. Særlig har det eldste barnets<br />
desperate forsøk på å få flytte hjem til Bergen vært synlige over mer enn 6 år nå! Det er<br />
tydelig at hun har gått inn i en regresjon. Også det yngste barnets adferd kan nå<br />
tydelig beskrives som problematisk. Om man ser mors MMPI profil, blir det yngste<br />
barnets adferd godt synlig som et barn, som har mistet den viktige tilknytning barnet<br />
trenger i sin tidlige barndom for å få den nødvendige stabilitet <strong>og</strong> tillit til<br />
omsorgspersoner som gjør at ungdoms <strong>og</strong> voksenlivet blir fri for psykiske problemer.<br />
Dette kan relateres til at mor i den tiden stadig sendte barnet vekk til andre, med den<br />
følge at barnet mistet muligheten til en normal tilknytning.<br />
ETISKE PRINSIPPER FOR NORDISKE PSYKOLOGER, EPN<br />
Prinsippene ble vedtatt av landsmøte NPF 1998. Her følger en gjennomgang av den<br />
<strong>sakkyndig</strong>es rapport sett opp imot de viktigste deler av EPN.<br />
EPN beskrives å ” ... være et grunnlag for at tilliten til psykol<strong>og</strong>isk yrkesutøvelse<br />
opprettholdes”. Når tilliten til den <strong>sakkyndig</strong>e svekkes bygger det derfor på at det<br />
foreliger en rekke brudd på EPN.<br />
EPN definerer psykol<strong>og</strong>ers faglige virksomhet som ” ... enhver situasjon der<br />
psykol<strong>og</strong>en utøver yrkesmessig virksomhet i relasjon til individ, gruppe eller<br />
organisasjon”. Når psykol<strong>og</strong>er opptrer som <strong>sakkyndig</strong>e for domstolene eller andre,<br />
forventes det at de driver de med faglig virksomhet! Av det følger at deres arbeide<br />
forventes bygge på en faglig, vitenskapelig fundament, i tråd med det landsmøtet i NPF<br />
vedtok så sent som i 2007, <strong>og</strong> ikke på et ufaglig grunnlag eller metode. Det er<br />
vitenskapelig, evidensbasert kunnskap som skal være grunnlaget for den <strong>sakkyndig</strong>e!<br />
Erik Iversen , leder av Kvalitetsutvalget <strong>og</strong> medlem av landstyret i NPF skriver i Tidskrift<br />
for Norsk <strong>Psykol<strong>og</strong>i</strong>sk Forening, 2008,45,s.176 prinsipperklæringen om evidensbasert<br />
psykol<strong>og</strong>i at:
235<br />
Det underbygger den faglig vitenskapelige basis den <strong>sakkyndig</strong>e skulle jobbet under!<br />
Psykol<strong>og</strong>ers hovedfelt må sies å være å bistå psykisk syke mennesker ved bruk av<br />
vitenskapelig aksepterte metoder. Et virke som <strong>sakkyndig</strong> psykol<strong>og</strong> for domstolene<br />
avviker derfor fra et slikt hovedfelt ved at den kliniske fremstillingsmåte <strong>og</strong> oppfatning<br />
reduseres. Allikevel definerer EPN slikt <strong>sakkyndig</strong> arbeide som ”psykol<strong>og</strong>isk faglig<br />
virksomhet” ved beskrivelser som ”De fagetiske prinsippene etterleves <strong>og</strong>så i<br />
yrkesmessige situasjoner hvis innhold ikke umiddelbart kan karakteriseres som<br />
psykol<strong>og</strong>isk faglig virksomhet, men som utøves av psykol<strong>og</strong>er <strong>og</strong> bygger på ferdigheter<br />
oppnådd gjennom psykol<strong>og</strong>utdannelsen”.<br />
Det blir etisk problematisk at psykol<strong>og</strong>utdannelsen, ikke inneholder noen spesialisering<br />
eller utdannelse i <strong>sakkyndig</strong> arbeide. Fagfolk beskriver selv at virke som <strong>sakkyndig</strong> ikke<br />
er det samme som et klinisk virke slik man har fått ” ferdigheter oppnådd gjennom<br />
psykol<strong>og</strong>utdannelsen”! En rekke fagfolk beskriver at disse ferdigheter ikke må blandes<br />
med <strong>sakkyndig</strong> virksomhet.<br />
Psykiater Odd Hellesøy beskriver sin rolle som <strong>sakkyndig</strong> (Vallasaken) i dagbladet<br />
23.1.2008 slik:<br />
“- Dette har å gjøre med rollen vi hadde. Vi var ikke leger, vi opptrådte ikke i den rollen.<br />
Hun var ikke vår pasient, vi undersøkte henne ikke klinisk, vi skrev ikke journaler eller<br />
legeerklæring <strong>og</strong> vi har ikke utført noe som kan ses som behandling, sier han…Hellesøy<br />
sammenligner vurderingen han gjorde på samme måte som han foretar vurderinger i<br />
retten”.<br />
For eksempel skriver Rosenqvist (2002) dette meget tydelig i boken ”Rettspsykiatri i<br />
praksis”:<br />
At dette skillet mellom klinisk psykol<strong>og</strong> <strong>og</strong> <strong>sakkyndig</strong> er problematisk beskriver<br />
Rosenqvist selv:<br />
I denne sak fremstår den <strong>sakkyndig</strong>es beskrivelser mer som et forsøk på en klinisk hjelp<br />
<strong>og</strong> forståelse for mor, enn som en <strong>sakkyndig</strong>e vurdering av to parter. Den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
synes ikke evne se denne meget vesentlige forskjellen! Vektleggingen av at mor kan<br />
klare omsorgen med et batteri piller <strong>og</strong> en stab av medhjelpere er helt irrelevant i en
236<br />
<strong>sakkyndig</strong> setting. I en klinisk setting er slikt positivt for individet, men i en <strong>sakkyndig</strong><br />
setting er det negativt om far kan klare omsorgen uten piller <strong>og</strong> nettverk! Når den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e allikevel vektlegger dette som positivt for mor, er det en klinisk vurdering <strong>og</strong><br />
ikke en <strong>sakkyndig</strong> vurdering! Som psykiater Hellesøy skriver over, den <strong>sakkyndig</strong>e er<br />
ikke mors lege eller psykol<strong>og</strong>, hun er rettens <strong>sakkyndig</strong>e! Og nettopp som Rosenqvist<br />
beskriver over er ikke det så lett å forstå for den <strong>sakkyndig</strong>e i denne saken!<br />
Lenart Hane(1993,s.52) skriver i ”Rettvisan och Psykoloigin”, at ”Kliniske psykol<strong>og</strong>er<br />
arbetar med mäneskor som har mer eller mindre grova mentala problem. Långtifrån alla<br />
mäniskor har sådanna problem och generaliseringar utifrån den kliniska erfarenheten är<br />
mucket risicabelt. Inte desto mindre använder sig domstolarna av just kliniska<br />
psykol<strong>og</strong>er i många samanhäng.”<br />
Likeledes skriver Myhren & Steinsbekk (2000) at ”<strong>Psykol<strong>og</strong>i</strong>en må anvendes på en<br />
annen måte innenfor en rettslig ramme enn i en terapeutisk sammenheng”.<br />
I Veiledning for <strong>sakkyndig</strong>e etter barneloven <strong>og</strong> barnevernloven fra Barne <strong>og</strong><br />
Familiedepartementet, 1998,s.15 beskrives det:<br />
En slik forskjell evner ikke den <strong>sakkyndig</strong>e! Et virke som <strong>sakkyndig</strong> kan således ikke<br />
karakteriseres som typisk ”psykol<strong>og</strong>isk faglig virksomhet” fordi en slik virksomhet jo<br />
bygger på psykol<strong>og</strong>utdannelsen <strong>og</strong> den inneholder ingen spesiell kunnskap om <strong>sakkyndig</strong><br />
arbeid! Faglitteratur er gjennomgående av den oppfatning at <strong>sakkyndig</strong> arbeide avviker<br />
fra den mer kliniske tankegang mange psykol<strong>og</strong>er arbeider med til daglig. En del av de<br />
<strong>sakkyndig</strong>e psykol<strong>og</strong>er har en tilleggsutdannelse for <strong>sakkyndig</strong> arbeid, <strong>og</strong> de er oppført<br />
på NPF sine lister over <strong>sakkyndig</strong>e psykol<strong>og</strong>er. Det er imidlertid ingen garanti for at<br />
disse klarer å skille på de ulike roller de opptrer i. Psykol<strong>og</strong> Hallaråkers rapport fra 2002,<br />
er et slikt eksempel! Det totale fravær av vitenskapelig metode, som psykol<strong>og</strong>utdannelsen<br />
faktisk burde gi grunnlag for, er påtagende!<br />
Til tross for dette avviket beskriver EPN at ”Prinsippene er således bindende for alle<br />
medlemmer av de nordiske psykol<strong>og</strong>foreningene under utøvelse av enhver form for<br />
psykol<strong>og</strong>isk yrkesvirksomhet”. Den <strong>sakkyndig</strong>e er således bundet av EPN i sitt virke som<br />
<strong>sakkyndig</strong>.<br />
EPN punkt: I Innledning<br />
”Psykol<strong>og</strong>er arbeider ut fra kunnskap basert på forskning <strong>og</strong> underbygget erfaring.<br />
Det er derfor viktig at psykol<strong>og</strong>er viser aktsomhet med hensyn til egne begrensninger<br />
<strong>og</strong> er oppmerksomme på kollegers <strong>og</strong> andres kunnskaper <strong>og</strong> kvalifikasjoner.”
237<br />
I den <strong>sakkyndig</strong>es rapport er det gjennomgående vist at den <strong>sakkyndig</strong>e klart bryter med<br />
slike etiske forutsetninger! Det totale svikt i metode som er dokumentert i analysen bryter<br />
mot EPN sine forutsetninger. Det er godt dokumentert at den <strong>sakkyndig</strong>e benytter en<br />
metode for far <strong>og</strong> en annen for mor. De vurderes ut i fra ulike standarder. Dette til tross<br />
for at det klart bryter med EPN <strong>og</strong> enhver faglig forståelse av slikt virke!<br />
I Veiledning for <strong>sakkyndig</strong>e etter barneloven <strong>og</strong> barnevernloven fra Barne <strong>og</strong><br />
familiedepartementet, 1998,s.21 beskrives det:<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e rapport bryter således åpenbart mot forutsetningene for EPN.<br />
EPN punkt: II prinsipper<br />
”I det følgende refererer uttrykket “klient” til enhver person, gruppe av personer eller<br />
organisasjon som psykol<strong>og</strong>en har et profesjonelt forhold til”.<br />
Dette punkt er viktig for det slår fast at den som utredes i en <strong>sakkyndig</strong> setting av en<br />
psykol<strong>og</strong> er en person som psykol<strong>og</strong>en ”...har et profesjonelt forhold til”! Den<br />
observerte er således en klient av den <strong>sakkyndig</strong>e psykol<strong>og</strong>! Når far ber om innsyn i<br />
komparenters brev til den <strong>sakkyndig</strong>e, nektes far innsyn med begrunnelsen om at han<br />
ikke er pasient hos den <strong>sakkyndig</strong>e! Det er irrelevant, for far er en klient for den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e ihht EPN.<br />
EPN punkt: II.1 Respekt for personens rettigheter <strong>og</strong> verdighet<br />
”Psykol<strong>og</strong>en viser respekt for <strong>og</strong> arbeider for å fremme utviklingen av hvert menneskes<br />
rettigheter, verdighet <strong>og</strong> integritet.”<br />
Det er i analysen ettertrykkelig dokumentert at den <strong>sakkyndig</strong>e ikke viser respekt for fars<br />
rettigheter <strong>og</strong> integritet! Når alle fars dokumenter <strong>og</strong> de beskrivelser som der<br />
fremkommer bevisst blir utelatt brytes fars rettigheter til å få sitt syn frem. Dette må<br />
oppleves svært krenkende for far. Dette strider <strong>og</strong>så mot juridiske lover.<br />
Likeledes fremgår det meget klart at fars beskrivelser gjennomgående er utelatt <strong>og</strong><br />
oversett, til tross for at disse blir beskrevet i detalj, i den permen den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
beskriver far har med seg i møte med den <strong>sakkyndig</strong>e, i motsetning til mors<br />
udokumenterte påstander! De klare beskrivelser i analysen av den språklige<br />
latterliggjøring av fars argumenter, der fars utsagn ofte settes i gåseøyne <strong>og</strong> det som<br />
fremstår som kritikk av fars livssyn, bryter helt klart med respekt for fars rettigheter <strong>og</strong><br />
integritet! Den <strong>sakkyndig</strong>e har et annet livssyn, <strong>og</strong> dermed er fars livssyn ikke<br />
akseptert! Dette er et grovt brudd på fars opplagte rettigheter <strong>og</strong> på EPN.
238<br />
I Veiledning for <strong>sakkyndig</strong>e etter barneloven <strong>og</strong> barnevernloven fra Barne <strong>og</strong><br />
familiedepartementet, 1998,s.22 går det klart frem at livssyn ligger utenfor den<br />
<strong>sakkyndig</strong>es kompetanse.<br />
Hva far har av livssyn <strong>og</strong> verdimessig forankring ligger derfor utenfor den <strong>sakkyndig</strong>es<br />
mandat!<br />
Respekt<br />
”Psykol<strong>og</strong>en viser respekt for individets grunnleggende rettigheter, verdighet <strong>og</strong><br />
integritet, <strong>og</strong> tilstreber å unngå at hans/hennes kunnskap anvendes på en måte som<br />
krenker, utnytter eller undertrykker individer.<br />
Psykol<strong>og</strong>en er oppmerksom på <strong>og</strong> respekterer den kunnskap, innsikt, erfaring <strong>og</strong><br />
ekspertise som klienter, relevante tredje parter <strong>og</strong> allmennheten har <strong>og</strong> respekterer<br />
kollegers <strong>og</strong> andre yrkesgruppers særlige kompetanse, forpliktelser <strong>og</strong> ansvar.”<br />
Fars kunnskap, både om mors psykiske problemer etter 8 års samliv <strong>og</strong> årene etter<br />
separasjonen blir i realiteten latterliggjort, oversett <strong>og</strong> bortforklart i tråd med den<br />
<strong>sakkyndig</strong>es kliniske forståelse <strong>og</strong> vinkling: ”Det er synd på mor (for det har mor sagt) <strong>og</strong><br />
dessuten klarer hun seg bra med et batteri av piller <strong>og</strong> stort nettverk”! Når den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e så klart overser fars kunnskap om problematikken i denne saken, er det klart<br />
krenkende for far <strong>og</strong> barna! Den totale fravær av respekt for fars ” kunnskap, innsikt,<br />
erfaring <strong>og</strong> ekspertise” rapporten viser bryter klart med EPN sine forutsetninger!<br />
Konfidensialitet <strong>og</strong> taushetsplikt<br />
”Psykol<strong>og</strong>en kan <strong>og</strong>så i henhold til loven være forpliktet til å gi fra seg opplysninger,<br />
<strong>og</strong> informerer derfor klienten om de begrensningene i taushetsplikten som følger av<br />
loven”<br />
Far har i flere år bedt den <strong>sakkyndig</strong>e om kopi av en av komparentenes brev til den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e i anledning av saken. Dette er et brev fra mors, mor som den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
referer fra i rapporten. Det er all grunn til å anta at dette brev underbygger fars<br />
beskrivelse av mors avvikende psykiske adferd, <strong>og</strong> at den <strong>sakkyndig</strong>e forstår dette. Det<br />
beskrives at dette er et fyldig brev, men svært lite av brevet er referert. Derfor nektes far<br />
kopi av dette brev! Dette er ikke et indre arbeidsnotat for den <strong>sakkyndig</strong>e, men et brev fra<br />
en komparent, gitt i anledning saken! Igjen bryter dette fundamentalt mot EPN sine<br />
forutsetninger!
239<br />
EPN punkt: II.2 Kompetanse<br />
”Psykol<strong>og</strong>en bestreber seg på å utvikle <strong>og</strong> opprettholde høy faglig kompetanse i sitt<br />
arbeide. Psykol<strong>og</strong>en tilstreber bevissthet om sine faglige <strong>og</strong> menneskelige sterke <strong>og</strong><br />
svake sider, slik at han/hun realistisk kan vurdere med hvilken kompetanse han/hun<br />
kan påta seg oppgaver. Psykol<strong>og</strong>en påtar seg kun de oppgaver, tilbyr kun de tjenester<br />
<strong>og</strong> bruker kun de metoder han/hun er kvalifisert til gjennom utdannelse, trening <strong>og</strong><br />
erfaring.”<br />
Slik det meget godt er dokumentert i analysen er det klart at den <strong>sakkyndig</strong>e verken har<br />
kompetanse eller faglig kunnskap om den narsissistiske problematikk som er<br />
dokumentert i denne saken! Når MMPI skår for partene tolkes stikk motsatt av hva<br />
faglitteraturen tilsier slik det er vist i gjennomgangen av MMPi testen:<br />
http://www.likestilling.com/psykol<strong>og</strong>i/artikler/MMPI-tolkning.htm<br />
<strong>og</strong> avviket i akseptabel metode er så fundamentalt som det er, strider dette klart mot<br />
forutsetningene gitt i EPN. Det fremgår meget klart at den <strong>sakkyndig</strong>e ikke er kvalifisert<br />
til å gjøre tolkninger av MMPI tester, slik vi ser skårbildet avviker fra faglitteratur! Det<br />
blir nesten patetisk når fars skår ”tolkes” som om far er psykisk syk person, mens<br />
tolkningen for en frisk person som far, er stikk motsatt!<br />
Etisk bevissthet<br />
”En forutsetning for en høy faglig kompetanse er at psykol<strong>og</strong>en er oppmerksom på de<br />
fagetiske prinsippene, <strong>og</strong> integrerer etiske vurderinger i sin profesjonelle praksis.”<br />
Når det så klart som vist i analysen er dokumentert svikt i faglig kompetanse,<br />
underbygger det i høyeste grad manglende etiske bevissthet! Når så ” En forutsetning for<br />
en høy faglig kompetanse er at psykol<strong>og</strong>en er oppmerksom på de fagetiske prinsippene”<br />
<strong>og</strong> de fagetiske prinsipper så konsekvent brytes i den <strong>sakkyndig</strong>e rapport, underbygger<br />
det <strong>og</strong>så en sviktende faglig kompetanse! Den <strong>sakkyndig</strong>e viser i realiteten manglende<br />
kunnskap om både fag <strong>og</strong> etikk.<br />
Kompetanse <strong>og</strong> kompetanseutvikling<br />
”Psykol<strong>og</strong>en arbeider i overensstemmelse med vitenskapelige prinsipper <strong>og</strong><br />
underbygget erfaring <strong>og</strong> ivaretar en kontinuerlig profesjonell utvikling. Psykol<strong>og</strong>en<br />
skaffer seg kunnskap om den vitenskapelige <strong>og</strong> yrkesmessige utviklingen innenfor sitt<br />
arbeidsområde”.<br />
Det er godt redegjort for i analysen at den <strong>sakkyndig</strong>e ikke ”... arbeider i<br />
overensstemmelse med vitenskapelige prinsipper”! Den <strong>sakkyndig</strong>es faglige mangler <strong>og</strong><br />
forståelse av denne sakens kompliserte underliggende problematikk viser at den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e ikke har skaffet seg ” ... den vitenskapelige <strong>og</strong> yrkesmessige utviklingen
240<br />
innenfor sitt arbeidsområde” som det må kunne forventes, når man påtar seg slike<br />
oppdrag! Når både MMPI skår <strong>og</strong> fars årelange beskrivelser av mors adferd<br />
dokumenterer en covert narsissistisk personlighetsfungering, må det bygge på manglende<br />
kunnskap om slik problematikk når den <strong>sakkyndig</strong>e overhodet ikke evner se dette! At alle<br />
de adferdsbeskrivelser som er gitt i saken rundt dette blir tatt ut av den <strong>sakkyndig</strong>e, gjør<br />
ikke saken bedre!<br />
Kompetansebegrensninger<br />
”Psykol<strong>og</strong>en praktiserer innenfor de grensene for sin kompetanse som følger av<br />
utdannelse, trening, erfaring <strong>og</strong> personlig styrke <strong>og</strong> begrensning, <strong>og</strong> søker profesjonell<br />
hjelp <strong>og</strong> støtte i vanskelige situasjoner.”<br />
Slik det er beskrevet i analysen kan det ikke være noen tvil om at den <strong>sakkyndig</strong>es<br />
kompetanse er sviktende på det området som denne saken omhandler. Det gjelder både<br />
metode <strong>og</strong> evne til å se underliggende dynamikk! Det synes derfor foreligge betydelige<br />
kompetansebegrensninger hos den <strong>sakkyndig</strong>e i denne sak!<br />
Metodebegrensninger<br />
”Psykol<strong>og</strong>en er oppmerksom på de begrensningene som ligger i metoder <strong>og</strong><br />
framgangsmåter <strong>og</strong> de begrensningene som ut fra dette må legges på de konklusjonene<br />
som kan trekkes.<br />
Psykol<strong>og</strong>en viser spesiell varsomhet når han/hun anvender metoder, hjelpemidler <strong>og</strong><br />
teknikker som ennå befinner seg på utprøvningsstadiet <strong>og</strong> som ikke tilfredsstiller<br />
vanlige metodekrav, eller som psykol<strong>og</strong>en ennå ikke behersker fullt ut.”<br />
Det synes fremkomme meget godt av den <strong>sakkyndig</strong>e rapport at den <strong>sakkyndig</strong>e ikke har<br />
noen forståelse av de begrensninger den ensidige metodikk som benyttes, medfører. Det<br />
er et gjenomgående trekk at far vurderes ut i fra udokumenterte påstander fra mor, uten at<br />
disse er validert eller kildekritisk vurdert! Det i seg selv svekker troverdighet til<br />
påstandene! At mors egne brev <strong>og</strong> dokumenter (som den <strong>sakkyndig</strong>e utelater) viser at<br />
mors påstander er usanne) gjør ikke situasjonen bedre! Når mor går rundt <strong>og</strong> beskriver far<br />
som psykopat som hun var ”redd”, samtidig som hun i brev til UDI ber UDI kaste fars<br />
nye kone ut av landet, slik at ”vi kan komme sammen igjen”, fremstår mors påstander<br />
mer i tråd med fars beskrivelser av mor som emosjonelt ustabil, med tydelige trekk av<br />
borderline preget splitting!<br />
Når far så ensidig vurderes ut i fra mors påstander, <strong>og</strong> den <strong>sakkyndig</strong>e så er enig i disse<br />
påstander, uten at det foreligger noen vurdering av tilsvarende trekk ved mor, kan man<br />
heller ikke ”konkludere” med at far er verre eller bedre enn mor <strong>og</strong> omvendt!<br />
Som beskrevet over strider dette mot Veiledning for <strong>sakkyndig</strong>e etter barneloven <strong>og</strong><br />
barnevernloven fra Barne <strong>og</strong> familiedepartementet, 1998,s.21 der det beskrives at:
241<br />
Det har ingen betydning hvor ille far vurderes å være, når den <strong>sakkyndig</strong>e ikke gjør den<br />
samme vurderingen med den samme metode på mor! Far utsettes for en rekke negative<br />
vurderinger bygget på mors udokumenterte påstander, mens det ikke noe sted gjøres<br />
vurderinger av de samme trekk ved mor! Far kan være en drittsekk, om det viser seg mor<br />
er en enda større drittsekk, <strong>og</strong> allikevel være best egnet av de to!<br />
Det er således et ufravikelig faglig krav at en faglig vitenskapelig basert vurdering av to<br />
parter ikke kan bygge på ulike metoder! Det er ikke mulig å sammenligne to resultater<br />
fremkommet ved bruk av ulike metoder! Å ta to poser med sand (premisser) <strong>og</strong> påstå at<br />
den ene er tyngre enn den andre, uten at de veies med den samme vekten (metode) blir i<br />
en faglig setting helt uvitenskapelig! Dermed er det heller ikke mulig å konkludere på et<br />
slikt grunnlag! Dette er helt elementær metodelære, som finnes i psykol<strong>og</strong>utdannelsen,<br />
men som den <strong>sakkyndig</strong>e overhodet ikke syne være i besittelse av!<br />
Det er tydelig at den <strong>sakkyndig</strong>e ikke behersker verken krav til metode, eller de metoder<br />
som benyttes! Det er med andre ord klare metodebegrensninger, som igjen strider<br />
fundamentalt med EPN sine forutsetninger!<br />
EPN punkt: II.3 Ansvar<br />
”Psykol<strong>og</strong>en er oppmerksom på det profesjonelle <strong>og</strong> vitenskapelige ansvaret han/hun<br />
har overfor sine klienter <strong>og</strong> overfor den organisasjon <strong>og</strong> det samfunn som han/hun<br />
lever <strong>og</strong> arbeider i.<br />
Psykol<strong>og</strong>en unngår å gjøre skade <strong>og</strong> er ansvarlig for sine handlinger. Han/hun<br />
forsikrer seg så langt det er mulig om at hans/hennes tjenester ikke misbrukes.”<br />
Som analysen <strong>og</strong> det over beskrevne viser kan den <strong>sakkyndig</strong>e umulig være<br />
”oppmerksom på det profesjonelle <strong>og</strong> vitenskapelige ansvaret han/hun har overfor sine<br />
klienter ”! Faktisk har den <strong>sakkyndig</strong>e begått ubotelig skade på barna, slik vi i dag ser at<br />
de etter flytingen til sin mor nå nærmest har ”klippekort” hos barnevernet <strong>og</strong> gjentatte<br />
ganger er henvist til BUP. Det eldste barnet får i dag igjen psykiatrisk bistand fra BUP!<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>es påstander om at mor var best egnet til å ta seg av barna ”på kort <strong>og</strong> lang<br />
sikt” fremstår som rene utopier! I dag har vi fasiten, det gikk galt! Den <strong>sakkyndig</strong>e er<br />
opplagt ansvarlig for sine ”vurderinger” i saken! Når den <strong>sakkyndig</strong>e så tydelig som det<br />
er dokumentert i analysen lar seg manipulere <strong>og</strong> med det bruke av mor, bryter dette<br />
selvfølgelig med EPN.<br />
I Veiledning for <strong>sakkyndig</strong>e etter barneloven <strong>og</strong> barnevernloven fra Barne <strong>og</strong><br />
familiedepartementet, 1998,s.19 beskrives nettopp faren ved å vikle seg inn i en sympati<br />
med den ene part på bakgrunn av denne parts underliggende behov:
242<br />
Det kan synes klart at den <strong>sakkyndig</strong>e i en missforstått sympati med mor, glemmer<br />
barnas beste <strong>og</strong> i stedet blir slik rapporten tydelig viser et partsinnlegg for mor! Det er<br />
barnets beste <strong>og</strong> behov som skal være styrende, ikke mors beste <strong>og</strong> mors behov slik den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e legger til grunn! Den <strong>sakkyndig</strong>es manglende fokus på barna i saken<br />
kommer til utrykk ved at observasjoner i hovedsak beskjeftiger seg med de voksne! Og<br />
da særlig den <strong>sakkyndig</strong>es behov for å anerkjenne mor, <strong>og</strong> tilsvarende rakke ned på far,<br />
med begrunnelse i mors udokumenterte påstander.<br />
Ansvar<br />
”Psykol<strong>og</strong>en tar selvstendig ansvar for kvaliteten <strong>og</strong> konsekvensene av sitt arbeid, men<br />
er samtidig klar over at han/hun av andre oppleves som representant for sin<br />
yrkesgruppe.”<br />
Det kan ikke herske særlig tvil om at den <strong>sakkyndig</strong>e har skadet sin yrkesgruppes<br />
anseelse gjennom sin ensidige, <strong>subjektiv</strong>e <strong>og</strong> opplagt partiske rapport! I den anledning<br />
kan det være grunn til å se hva som beskrives i : Nou 1995:23,s.28, Barnefaglige<br />
Sakkyndighetsoppgaver:<br />
” Man har erfaring med <strong>sakkyndig</strong>e som oppleves å ta parti for den ene part <strong>og</strong> at selve<br />
<strong>sakkyndig</strong>hetsarbeidet først <strong>og</strong> fremst tar sikte på å få bekreftet egne fordommer <strong>og</strong><br />
ideol<strong>og</strong>isk tankegods til fortrengsel fra en analytisk <strong>og</strong> kritisk tilnærming til<br />
sakskomplekset. Sakkyndige kritiseres for å medvirke til å øke sakens konfliktnivå blant<br />
annet ved å ty til sterke negative <strong>og</strong> psykiatribelastende beskrivelser av personer som<br />
ikke har opplevd seg som hjelpetrengende eller psykisk belastet. Man har konkrete<br />
erfaringer med <strong>sakkyndig</strong>e som synes å mangle evnen til å kunne sette et kritisk søkelys<br />
på seg selv <strong>og</strong> egen posisjon i forhold til partene. Sakkyndige lar seg bruke, bevist eller<br />
ubevist av en av partene, lar seg manipulere <strong>og</strong> forføre av noen foreldres negative<br />
beskrivelser <strong>og</strong> oppfatninger av den andre. Påstandene fra den ene parten fremføres<br />
deretter i rapporten som ”sannheter” i stedet for å gjøres til gjenstand for kritisk<br />
vurdering <strong>og</strong> gransking.”<br />
Denne beskrivelsen er helt i tråd med det man finner i den <strong>sakkyndig</strong>es rapport. Hun lar<br />
seg manipulere av mor, til tross for fars advarsler om mors manipulative evner som jo<br />
bekreftes i MMPI rapportens skårbilde av mors hypokondre, narsissistiske adferd!
Kontinuitet i tjenester<br />
”Psykol<strong>og</strong>en erkjenner det ansvaret han/hun har for relasjonen til en klient etter at det<br />
profesjonelle oppdraget formelt er avsluttet.”<br />
243<br />
Til tross for gjentatte oppfordringer om å trekke rapporten tilbake, har ikke den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e tatt ansvar for sine handlinger. Dette til tross for at den <strong>sakkyndig</strong>e er gjort<br />
oppmerksom bla. på sine manglende ferdigheter ved skåring av MMPI test. En skåring<br />
den <strong>sakkyndig</strong>e benytter til å ”underbygger sine øvrige inntrykk”, selv om skåren på<br />
MMPI testen, ihht faglitteratur, ikke underbygger disse ”øvrige inntrykk”. I stedet for å<br />
korrigere <strong>subjektiv</strong>e inntrykk, forfalskes heller det mer objektive skårbildet for MMPI<br />
testen! Dette er klare brudd både på straffelovens §120 <strong>og</strong> på EPN!<br />
EPN punkt: II.4 Integritet<br />
”Psykol<strong>og</strong>en søker å fremme integritet innen forskning, undervisning <strong>og</strong> anvendt<br />
psykol<strong>og</strong>i. Dette innebærer at psykol<strong>og</strong>en opptrer ærlig, upartisk <strong>og</strong> respektfullt overfor<br />
relevante involverte parter. Han/hun forsøker å synliggjøre <strong>og</strong> klargjøre sin egen rolle i<br />
de ulike sammenhengene der han/hun arbeider.”<br />
På bakgrunn av det som er vist i <strong>og</strong> om rapporten må det anses godt dokumentert at den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e verken har opptrådt ”.. ærlig, upartisk eller respektfullt” ovenfor far! Faktisk<br />
synes den <strong>sakkyndig</strong>e blande sin egen rolle inn i den vurdering som blir gjort, uten å evne<br />
se den reaktivitet dette medfører. Den <strong>sakkyndig</strong>es ensidighet, underbygger den partiske<br />
holdningen som kommer godt til syne. Triksingen med MMPI skåren for å få den til å<br />
stemme med sitt opplagt forutinntatte hypotese syn om at mor skal ha omsorgen vitner<br />
om lav terskel for uærlig spill! Et eksempel er dette:<br />
I boken Klinisk bruk av MMPI-2 av Odd E. Havik (1993) står det på side.125:<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e skriver så i sin rapport s.31 at :<br />
”På de kliniske skalaene har hun forhøyet skåre (T>70) på skala 3,2 <strong>og</strong> 1. Dette er<br />
karakteristisk for kvinner som ofte klager på tretthet, manglende overskudd <strong>og</strong><br />
depresjon. De er ofte ulykkelige I sine ekteskap, <strong>og</strong> man vil ofte finne en lang<br />
forhistorie med ekteskaps <strong>og</strong> familievansker”!<br />
Det er liten tvil om at den <strong>sakkyndig</strong>e refererer til Havik her. Det er kan heller ikke være<br />
tvil om at forutsetningen for ”.. , <strong>og</strong> man vil ofte finne en lang forhistorie med<br />
ekteskaps <strong>og</strong> familievansker”, nemlig ”Hvis skala 5(Mf) <strong>og</strong>7eller skala 9(Ma) er lav (T-
244<br />
skåre 70 på skalene<br />
3,2 <strong>og</strong> 1! Det er ikke gitt slik den <strong>sakkyndig</strong>e prøver å få det til å se ut at far er ensidig<br />
årsak til disse problemene. Havik <strong>og</strong> andre fagfolk skriver at årsak synes å ligge i<br />
traumatiske barndomsopplevelser, slik mor selv beskriver som årsak til at hun gikk til<br />
psykiater tidlig på 90-tallet <strong>og</strong> senere medisinering. At årsak plutselig legges på far den<br />
dagen far tar ut skilsmisse, må være så åpenlyst galt at det burde vært synlig for den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e!<br />
Dette er bare et av en rekke eksempler på hvordan den <strong>sakkyndig</strong>e i sin iver etter å sverte<br />
far, snur virkeligheten på hodet for å underbygge sin forutinntatte hypotese om at mor<br />
skal ha omsorgen! Dette er triksing med data grunnlaget! Slik vi så det fikk<br />
konsekvenser for tannlege Sudbø, som mistet både jobb <strong>og</strong> ære, når det ble avslørt at han<br />
hadde trikset med datagrunnlaget, må dette <strong>og</strong>så få konsekvenser for denne rapporten!<br />
Redelighet <strong>og</strong> tydelighet<br />
”Når psykol<strong>og</strong>en uttaler seg i egenskap av psykol<strong>og</strong>, tilstrebes saklighet <strong>og</strong><br />
nøyaktighet.”<br />
Dette er et punkt den <strong>sakkyndig</strong>e bryter med fullstendig! Analysen dokumenterer meget<br />
godt det fullstendige fravær av både saklighet <strong>og</strong> nøyaktighet! Eksemplene er mange <strong>og</strong><br />
beskrives godt i analysen! Det er verken saklig eller nøyaktig å utelate alle fars negative<br />
beskrivelser av mor, ensidig legge mors udokumenterte påstander om far til grunn som<br />
sannhet, uten det minste kildekritiske vurdering eller validering, eller forvrenge MMPI<br />
testens tolkning! Tvert imot er dette beviser på usakelighet <strong>og</strong> unøyaktighet!<br />
Rollekonflikt <strong>og</strong> utnytting<br />
”Psykol<strong>og</strong>en tilstreber bevissthet om sine egne behov, holdninger <strong>og</strong> vurderinger <strong>og</strong> om<br />
sin rolle i relasjonen. Han/hun misbruker ikke sin makt <strong>og</strong> stilling gjennom å utnytte<br />
klientens avhengighet <strong>og</strong> tillit.”<br />
Det skulle fremgå meget godt av analysen at den <strong>sakkyndig</strong>es behov for at mor skal ha<br />
omsorgen ikke bygger på en faglig vitenskapelig <strong>og</strong> etterprøvbar metode. En kan spørre<br />
seg hvilke behov den <strong>sakkyndig</strong>e søker dekket med dette! Likeledes fremstår den<br />
<strong>sakkyndig</strong>es holdning i saken som direkte fiendtlig <strong>og</strong> negativ til far. Det fremkommer<br />
på flere måter <strong>og</strong> steder! En slik ensidig holdning til sakens kompleksitet bidrar til økt<br />
konflikt.<br />
I Veiledning for <strong>sakkyndig</strong>e etter barneloven <strong>og</strong> barnevernloven fra Barne <strong>og</strong><br />
familiedepartementet, 1998,s.17 beskrives det:
245<br />
Den <strong>sakkyndig</strong>e evner ikke i denne rapporten å markere en slik nøytral holdning.<br />
Gjennom sin ensidighet <strong>og</strong> opplagte forutinntatthet bidrar hun i stedet til en betydelig<br />
forsterkning av en nå årelang konflikt! I dag har barna mistet all normal kontakt med sin<br />
far, som følge av flyttingen fra far til mor i 2002! En flytting utelukkende begrunnet på<br />
den <strong>sakkyndig</strong>es rapport!<br />
Det kan heller ikke ha vært særlig høy bevissthet rundt de påståtte ”vurderinger” <strong>og</strong><br />
”konklusjoner” den <strong>sakkyndig</strong>e trekker. Et minstekrav til slike konklusjoner” er at de<br />
skjer på bakgrunn av en diskusjon for <strong>og</strong> imot ulike premisser <strong>og</strong> diskusjon av premisser<br />
som taler både for <strong>og</strong> imot! Det er helt uakseptert som faglig metode å trekke slutninger<br />
bare på den ene parts udokumenterte påstander slik den <strong>sakkyndig</strong>e i denne rapporten<br />
hovedsakelig gjør!<br />
Det synes meget klart å fremkomme en holdning der den <strong>sakkyndig</strong>e nettopp misbruker<br />
sin makt <strong>og</strong> stilling, til ensidig å påvirke retten til det utfall den <strong>sakkyndig</strong>e selv<br />
<strong>subjektiv</strong>t ønsker skal slå igjennom! Dette er i realiteten å forlede retten til et for barna<br />
tragisk utfall!<br />
EPN punkt: III.3 Grunnlag for behandling av klager på psykol<strong>og</strong>er<br />
”Prinsippene er et grunnlag for å ta stilling til klager på psykol<strong>og</strong>er.”<br />
På bakgrunn av de alvorlige feil <strong>og</strong> mangler som er beskrevet <strong>og</strong> kommer til syne i den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e rapport utgjør bla. EPN et grunnlag for å klage på rapporten i sin helhet!<br />
Til slutt kan det være grunn til å fokusere på det faktum at den <strong>sakkyndig</strong>es fokus i stor<br />
utstrekning synes mer bygge på egne holdninger <strong>og</strong> ønsketenkninger enn barnas beste! I<br />
Veiledning for <strong>sakkyndig</strong>e etter barneloven <strong>og</strong> barnevernloven fra Barne <strong>og</strong><br />
familiedepartementet, 1998,s.23 beskrives det:<br />
Og nettopp det betydelige avviket mellom den <strong>sakkyndig</strong>es tilsynelatende ønsketenkning<br />
om at mor er best omsorgsperson, <strong>og</strong> den betydelige dokumentasjon denne saken<br />
inneholder som viser at erfaringsbasert kunnskap <strong>og</strong> empiri tilsier noe annet, gjør saken
spesiell <strong>og</strong> for barna svært bekymringsfull! At barna i sine utsmuglede brev til far<br />
begynner å beskrive at de ikke ønsker å leve lenger er meget bekymringsfullt!<br />
246<br />
Det kan i høysete grad være grunn til å stille seg spørsmålet slik rettspsykiater Rosenqvist<br />
gjør i sin bok, om den <strong>sakkyndig</strong>e egentlig er kvalifisert til å gjøre den jobben hun tar seg<br />
betalt for å gjøre!<br />
Rosenqvist (2002,s.22 i boken ”Rettspsykiatri i praksis”:<br />
LOVER<br />
Sakkyndig virksomhet i barnefordelingsaker, reguleres i en rekke lover. Her er noen av<br />
de viktigste.<br />
Barneloven<br />
Denne loven styrer forhold rundt barn i konflikt, <strong>og</strong> da i stor grad i barnefordelingsaker.<br />
Her er noen viktige paragrafer i barneloven:<br />
§ 31. Rett for barnet til å vere med på avgjerd<br />
Etter kvart som barnet blir i stand til å danne seg eigne synspunkt på det saka dreiar<br />
seg om, skal foreldra høyre kva barnet har å seie før dei tek avgjerd om personlege<br />
tilhøve for barnet. Dei skal leggje vekt på det barnet meiner alt etter kor gammalt <strong>og</strong><br />
modent barnet er. Det same gjeld for andre som barnet bur hos eller som har med barnet å<br />
gjere.<br />
Når barnet er fylt 7 år, skal det få seie si meining før det vert teke avgjerd om<br />
personlege tilhøve for barnet, mellom anna i sak om kven av foreldra det skal bu hos. Når<br />
barnet er fylt 12 år skal det leggjast stor vekt på kva barnet meiner.<br />
§ 36. Kvar barnet skal bu fast<br />
Foreldra kan gjere avtale om kven av dei barnet skal bu hos fast. Dersom dei er<br />
samde om det, kan dei avtale at barnet skal bu fast hos begge.<br />
Er foreldra usamde, må retten avgjere at barnet skal bu fast hos ein av dei.<br />
§ 42. Barnet sin rett til samvær.<br />
Barnet har rett til samvær med begge foreldra, jamvel om dei lever kvar for seg.<br />
Foreldra har gjensidig ansvar for at samværsretten vert oppfyld.<br />
Barnet har krav på omsut <strong>og</strong> omtanke frå den som er saman med barnet. Den som er<br />
saman med barnet, kan ta avgjerder som gjeld omsuta for barnet under samværet.
247<br />
§ 48. Det beste for barnet<br />
Avgjerder om foreldreansvar, om kvar barnet skal bu fast <strong>og</strong> om samvær, <strong>og</strong><br />
handsaminga av slike saker, skal først <strong>og</strong> fremst rette seg etter det som er best for barnet.<br />
Ved avgjerda skal det takast omsyn til at barnet ikkje må bli utsett for vald eller på<br />
anna vis bli handsama slik at den fysiske eller psykiske helsa vert utsett for skade eller<br />
fare.<br />
§ 59. Sakshandsaminga<br />
Dommaren skal påskunde saka så mykje som m<strong>og</strong>eleg.<br />
Dommaren skal på kvart trinn i saka vurdere om det er m<strong>og</strong>eleg å oppnå forlik<br />
mellom partane, <strong>og</strong> leggje tilhøva til rette for det.<br />
Domstolloven <strong>og</strong> tvisteloven gjeld for retten si handsaming av saker etter kapitlet<br />
her, så langt ikkje anna følgjer av reglane her.<br />
Tvistemålsloven<br />
Denne loven gir føringer i tvistesaker. Her er noen aktuelle paragrafer:<br />
§ 3-7. Rettslig medhjelper<br />
(1) En part kan la seg bistå av en rettslig medhjelper. Den rettslige medhjelperen må fylle<br />
vilkårene for å være prosessfullmektig etter § 3-3.<br />
§ 11-5. Rettens veiledningsplikt<br />
(1) Retten skal gi partene slik veiledning om regler <strong>og</strong> rutiner for saksbehandlingen <strong>og</strong><br />
andre formelle forhold som er nødvendig for at de kan ivareta sine interesser i saken.<br />
Retten skal søke å forebygge feil <strong>og</strong> skal gi den veiledning som er nødvendig for at feil<br />
kan rettes opp. For adgangen til å rette feil gjelder § 16-5.<br />
§ 21-4. Partenes sannhets- <strong>og</strong> opplysningsplikt<br />
(1) Partene skal sørge for at saken blir riktig <strong>og</strong> fullstendig opplyst. De skal gi de<br />
redegjørelser <strong>og</strong> tilby de bevis som er nødvendig for å oppfylle plikten, <strong>og</strong> har plikt til å<br />
gi forklaringer <strong>og</strong> bevistilgang i henhold til § 21-5.<br />
(2) En part skal <strong>og</strong>så opplyse om viktige bevis som parten ikke har hånd om, <strong>og</strong> som<br />
parten ikke har grunn til å regne med at den annen part er kjent med. Dette gjelder uansett<br />
om beviset er til støtte for parten selv eller den annen part.<br />
§ 25-1. Hva <strong>sakkyndig</strong>bevis er<br />
Sakkyndigbevis er en fagkyndig vurdering av faktiske forhold i saken.<br />
§ 25-2. Vilkårene for å oppnevne <strong>sakkyndig</strong><br />
(1) Retten kan oppnevne <strong>sakkyndig</strong> etter begjæring fra en part eller av eget tiltak etter §<br />
21-3 annet ledd når det er nødvendig for å få et forsvarlig faktisk avgjørelsesgrunnlag.
248<br />
§ 25-3. Antall <strong>sakkyndig</strong>e. Valget av <strong>sakkyndig</strong>. Sakkyndige utvalg<br />
(1) Det oppnevnes én <strong>sakkyndig</strong>. Hvis det ikke fører til uforholdsmessige kostnader eller<br />
forsinkelser, kan det oppnevnes mer enn én <strong>sakkyndig</strong> dersom karakteren av<br />
<strong>sakkyndig</strong>spørsmålene, sakens betydning eller andre forhold tilsier det. Retten kan<br />
oppnevne nye <strong>sakkyndig</strong>e ved siden av tidligere oppnevnte.<br />
(2) Som <strong>sakkyndig</strong>e velges personer som har den nødvendige kyndighet <strong>og</strong> erfaring. Er<br />
det opprettet utvalg av <strong>sakkyndig</strong>e, skal det oppnevnes fra utvalget når det ikke er<br />
ønskelig å oppnevne andre. En <strong>sakkyndig</strong> som begjæres oppnevnt av begge parter <strong>og</strong> er<br />
villig, oppnevnes hvis ikke særlige grunner taler mot det.<br />
§ 25-4. Mandat. Instrukser<br />
Retten fastsetter hva den <strong>sakkyndig</strong>e skal utrede, <strong>og</strong> gir de nødvendige instrukser.<br />
Retten kan pålegge partene å utarbeide forslag til mandat for de <strong>sakkyndig</strong>e.<br />
§ 25-6. Sakkyndige vitner<br />
(1) En part kan føre vitner som <strong>sakkyndig</strong>bevis.<br />
(2) Et <strong>sakkyndig</strong> vitne kan følge forhandlingene i sin helhet <strong>og</strong> kan tillates å stille<br />
spørsmål til parter, vitner <strong>og</strong> <strong>sakkyndig</strong>e. Avhøret skjer for øvrig etter reglene for vanlige<br />
vitner.<br />
§ 26-2. Føring av dokumentbevis<br />
Dokumentbevis føres ved at beviset gjennomgås, <strong>og</strong> det som er viktig påpekes.<br />
Gjennomgåelsen skal ikke være mer omstendelig enn behovet for forsvarlig bevisføring<br />
tilsier.<br />
§ 26-8. Tvangsfullbyrdelse<br />
(1) Hvis en som ikke er part, nekter å etterkomme rettskraftig kjennelse om tilgang til<br />
bevis, kan retten treffe avgjørelse om at kjennelsen skal tvangsfullbyrdes.<br />
§ 29-21. Saksbehandlingsfeil<br />
(1) Feil ved saksbehandlingen skal tillegges virkning hvis det er nærliggende at feilen kan<br />
ha hatt betydning for den avgjørelse som er anket.<br />
Forvaltningsloven<br />
Denne loven legger grunnlaget for de regler som gjelder for forvaltningen.<br />
§ 10. (hvem habilitetsbestemmelsene gjelder for).<br />
Foruten for offentlige tjenestemenn gjelder bestemmelsene i kapitlet her tilsvarende<br />
for enhver annen som utfører tjeneste eller arbeid for et forvaltningsorgan.<br />
§ 11a. (saksbehandlingstid, foreløpig svar).<br />
Forvaltningsorganet skal forberede <strong>og</strong> avgjøre saken uten ugrunnet opphold.
249<br />
§ 12. (advokat eller annen fullmektig).<br />
En part har rett til å la seg bistå av advokat eller annen fullmektig på alle trinn av<br />
saksbehandlingen.<br />
Som fullmektig kan brukes enhver myndig person eller en organisasjon som<br />
vedkommende er medlem av. Forvaltningsorganet kan likevel tilbakevise den som uten å<br />
være advokat, søker erverv ved å opptre for andre i forvaltningssaker, men ikke i saker<br />
der vedkommende har rett til å yte rettshjelp etter domstolloven § 218. Tjenestemann<br />
tilsatt ved forvaltningsorgan innenfor det forvaltningsområde som saken hører under, kan<br />
ikke opptre som fullmektig.<br />
§ 13a. (begrensninger i taushetsplikten når det ikke er behov for beskyttelse).<br />
Taushetsplikt etter § 13 er ikke til hinder for:<br />
1. at opplysninger gjøres kjent for dem som de direkte gjelder, eller for andre i den<br />
utstrekning de som har krav på taushet samtykker,<br />
§ 13b. (begrensninger av taushetsplikten ut fra private eller offentlige interesser).<br />
Taushetsplikt etter § 13 er ikke til hinder for:<br />
1. at opplysningene i en sak gjøres kjent for sakens parter eller deres representanter,<br />
2. at opplysningene brukes for å oppnå det formål de er gitt eller innhentet for, bl.a. kan<br />
brukes i forbindelse med saksforberedelse, avgjørelse, gjennomføring av avgjørelsen,<br />
oppfølging <strong>og</strong> kontroll,<br />
Part eller partsrepresentant som blir gjort kjent med opplysninger etter første ledd nr.<br />
1, kan bare bruke opplysningene i den utstrekning det er nødvendig for å vareta partens<br />
tarv i saken.<br />
§ 18. (partenes adgang til å gjøre seg kjent med sakens dokumenter).<br />
En part har rett til å gjøre seg kjent med sakens dokumenter, for så vidt ikke annet<br />
følger av reglene i denne paragraf eller § 19. Dersom en mindreårig er part i saken <strong>og</strong> blir<br />
representert av verge, gjelder dette <strong>og</strong>så den mindreårige selv. Retten til innsyn gjelder<br />
<strong>og</strong>så etter at det er truffet vedtak i saken. En mindreårig under 15 år skal ikke gjøres kjent<br />
med opplysninger som er underlagt lovbestemt taushetsplikt.<br />
En part har ikke krav på å gjøre seg kjent med dokument som et forvaltningsorgan<br />
har utarbeidd for sin interne saksforberedelse. Han har heller ikke krav på å gjøre seg<br />
kjent med dokument for den interne saksforberedelse som er utarbeidd<br />
a) av et underordnet organ,<br />
b) av særlige rådgivere eller <strong>sakkyndig</strong>e,<br />
c) av et departement til bruk i et annet departement.<br />
Bestemmelsen i foregående punktum omfatter <strong>og</strong>så dokument som gjelder innhenting av<br />
dokument som nevnt under bokstavene a, b eller c.<br />
Selv om dokumentet er unntatt etter reglene i annet ledd, har parten rett til å gjøre seg<br />
kjent med de deler av det som inneholder faktiske opplysninger eller sammendrag eller<br />
annen bearbeidelse av faktum. Dette gjelder likevel ikke faktiske opplysninger uten<br />
betydning for avgjørelsen <strong>og</strong> heller ikke når opplysningene eller bearbeidelsen finnes i et<br />
annet dokument som parten har adgang til.<br />
Annet ledd gjelder ikke saksframlegg med vedlegg som blir gitt til et kommunalt
eller fylkeskommunalt folkevalgt organ.<br />
§ 19. (innskrenket adgang til visse slags opplysninger).<br />
En part har ikke krav på å få gjøre seg kjent med de opplysninger i et dokument<br />
a) som er av betydning for rikets sikkerhet, forholdet til fremmede stater eller landets<br />
forsvar,<br />
b) som angår tekniske innretninger, produksjonsmetoder, forretningsmessige analyser<br />
<strong>og</strong> berekninger <strong>og</strong> forretningshemmeligheter ellers, når de er av en slik art at andre kan<br />
utnytte<br />
dem i sin egen næringsvirksomhet, eller<br />
c) som det av hensyn til hans helse eller hans forhold til personer som står ham nær, må<br />
anses utilrådelig at han får kjennskap til; likevel slik at opplysningene på anmodning skal<br />
gjøres kjent for en representant for parten når ikke særlige grunner taler mot det.<br />
Med mindre det er av vesentlig betydning for en part, har han heller ikke krav på å få<br />
gjøre seg kjent med de opplysninger i et dokument som gjelder<br />
a) en annen persons helseforhold, eller<br />
b) andre forhold som av særlige grunner ikke bør meddeles videre.<br />
Helsepersonelloven<br />
Denne loven inneholder retningslinjer for <strong>sakkyndig</strong>e <strong>og</strong> annet helsepersonell.<br />
250<br />
§4. Helsepersonell skal utføre sitt arbeid i samsvar med de krav til faglig forsvarlighet <strong>og</strong><br />
omsorgsfull hjelp som kan forventes ut fra helsepersonellets kvalifikasjoner, arbeidets<br />
karakter <strong>og</strong> situasjonen for øvrig.”<br />
§ 15. Krav til attester, legeerklæringer o.l.<br />
”Den som utsteder attest, legeerklæring o.l. skal være varsom, nøyaktig <strong>og</strong> objektiv.<br />
Attest, legeerklæring o.l. skal være korrekte <strong>og</strong> bare inneholde opplysninger som er<br />
nødvendige for formålet. Helsepersonell som er inhabil etter forvaltningsloven § 6, skal<br />
ikke utstede attest, legeerklæring o.l. ”<br />
Domstolsloven<br />
Loen gir føringer for domstol <strong>og</strong> advokaters virke.<br />
§ 224. Advokatvirksomhet skal utøves i samsvar med god advokatskikk. Det hører til<br />
kravet om god advokatskikk blant annet at advokatvirksomhet skal utøves grundig,<br />
samvittighetsfullt <strong>og</strong> i overensstemmelse med hva berettigede hensyn til klientenes tarv<br />
tilsier, <strong>og</strong> at oppdrag skal utføres tilstrekkelig hurtig.
Straffeloven<br />
251<br />
§ 120. Har en offentlig Tjenestemand i n<strong>og</strong>en Tjenesten vedkommende Protokol anført<br />
Usandhed eller lagt Skjul paa Sandheden, eller har han ved Udfærdigelsen af<br />
Protokoludskrift, Telegram eller Telefonmeddelelse eller ved Stempling, Merkning eller<br />
anden tjenstlig Erklæring, der er afgiven for at tjene som Bevis, anført eller bevidnet<br />
Usandhed eller lagt Skjul paa Sandheden, straffes han med Tjenestens Tab eller med<br />
Fængsel indtil 3 Aar, men indtil 6 Aar, saafremt han har handlet i Hensigt at forskaffe sig<br />
eller andre en uberettiget Vinding eller at skade n<strong>og</strong>en.<br />
§ 163. Den som for retten gir falsk forklaring under avgitt forsikring, straffes med fengsel<br />
inntil 5 år.<br />
På samme måte straffes den som utenfor retten gir falsk forklaring under avgitt<br />
forsikring i tilfeller hvor bruk av forsikring er lovhjemlet.<br />
§ 165. Som i § 163 bestemt straffes <strong>og</strong>så den som bevirker eller medvirker til at en ham<br />
vitterlig usann forklaring under avgitt forsikring avgis av en annen i et tilfelle som der<br />
nevnt.<br />
§ 166. Med Bøder eller med Fængsel indtil 2 Aar straffes den, som afgiver falsk<br />
Forklaring for Retten eller for Notarius eller i Fremstillinger, han som Part eller<br />
Retsfuldmægtig i en Sag fremlægger for Retten, eller som mundtlig eller skriftlig afgiver<br />
falsk Forklaring til n<strong>og</strong>en offentlig Myndighed i Tilfælde, hvor han er pligtig til at<br />
forklare sig til denne, eller hvor Forklaringen er bestemt til at afgive Bevis.<br />
Paa samme Maade straffes den, der bevirker eller medvirker til, at en ham vitterlig<br />
usand Forklaring i n<strong>og</strong>et af de ovennævnte Tilfælde afgives af en anden.<br />
§ 246. Den som rettsstridig ved ord eller handling krenker en annens æresfølelse eller<br />
som medvirker dertil, straffes med bøter eller med fengsel inntil 6 måneder.<br />
Endret ved lov 10 mars 1939 nr. 1.<br />
§ 247. Den som i ord eller handling optrer på en måte som er egnet til å skade en annens<br />
gode navn <strong>og</strong> rykte eller til å utsette ham for hat, ringeakt eller tap av den for hans stilling<br />
eller næring fornødne tillit, eller som medvirker dertil, straffes med bøter eller med<br />
fengsel inntil 1 år. Er ærekrenkelsen forøvet i trykt skrift eller i kringkastingssending eller<br />
ellers under særdeles skjerpende omstendigheter, kan fengsel inntil 2 år anvendes.<br />
§ 249.<br />
1. Straff efter §§ 246 <strong>og</strong> 247 kommer ikke til anvendelse dersom det føres bevis for<br />
beskyldningens sannhet.<br />
§ 250. Er ærekrenkelsen fremkalt av den fornærmede selv ved utilbørlig adferd eller<br />
gjengjeldt med en legemskrenkelse eller ærekrenkelse, kan straff bortfalle.
Ettertanker<br />
252<br />
Fars nettverk er ikke vurdert noe sted. Mens far har nettverk både i sin familie i<br />
nærområdet <strong>og</strong> i sin kones familie blir ikke dette vurdert noe sted, dette til tross for at det<br />
flere steder blir referert til mors ”omfatende” nettverk <strong>og</strong> at ”nettverk” skal være bra å ha<br />
(for mor i alle fall)!! Nettopp den store vektleggingen av mors nettverk både fra mor selv<br />
men spesielt fra den <strong>sakkyndig</strong>e er en typisk klinisk innfallsvinkel til en vurdering! I<br />
realiteten er ikke nettverkene så forskjellige i størrelse. Hovedforskjellen er at mens mor<br />
er avhengig av sitt, er ikke far på samme måte avhengig av å belaste sitt nettverk. Mens<br />
mor hele tiden viser at hun må bruke nettverket for å fungere, fungerer far helt normalt<br />
uten å stadig måtte støtte seg på nettverket. At det er flott av en psykisk syk <strong>og</strong> vise at de<br />
kan støtte seg på et nettverk å være mottagelige for hjelp, sier lite om personens<br />
omsorgsevne! Igjen, det er ikke en klinisk vurdering mandatet handler om, der er en<br />
skkyndig vurdering! I så måte burde far kommet bedre ut fordi han viser evne til å klare<br />
omsorgen selv!<br />
I realiteten sykelig gjør den <strong>sakkyndig</strong>e at far er frisk, for det slår ut negativt for<br />
fars omsorgsevne, mens mors alvorlige psykiske sykdom teller positivt for<br />
omsorgsevne, for hun har mange hun har er avhengig av <strong>og</strong> må støtte seg på! Det<br />
friske blir det syke, mens det syke gjøres friskt! Virkeligheten blir snudd på hodet, i<br />
et desperat forsøk på å ”bevise” at mor er best! Slikt skaper konflikt, slikt skaper<br />
alvorlige problemer for barna. Det er ikke barnas beste, men mors beste som blir<br />
den <strong>sakkyndig</strong>es fokus! Til tross for at man ved terapitankegangen ønsker å komme<br />
frem til tilstander der individet kan klare seg selv uten å være avhengig av andre<br />
(nettverk) blir far kritisert for nettopp å vise en slik evne til selvstendig fungering.<br />
Dette underbygger nettopp den forutinntatte, <strong>subjektiv</strong>e tilnærming den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
gjør. Far skal ikke ha omsorgen, mor skal ha omsorgen, hvordan ”beviser” vi det??<br />
I sin iver etter dette må den <strong>sakkyndig</strong>e nødvendigvis bryte både med fag <strong>og</strong><br />
objektive testresultater!<br />
Det blir et paradoks at de rent objektive fakta om mors angst <strong>og</strong><br />
depresjonsproblematikk ikke skal få noen negative konsekvenser i en vurdering der<br />
far ikke har noen av disse emosjonelt negative trekk! AT mors leger påstår det<br />
ikke har betydning for mors fungering synes meget fjernt fra all faglitteraturs<br />
beskrivelser rundt problematikk av denne typen. Der beskrives det ”Som et traume i<br />
seg selv” å vokse opp med en depresiv mor!<br />
Mens faglitteratur (eks. Bratterud, 2006) beskriver tid sammen med barna som omsorg,<br />
blir det motsatte her hevdet fra den <strong>sakkyndig</strong>e ved at fars beskrivelser av tid med barna<br />
slett ikke vurderes som omsorg, men ”.... som fars behov for å vise seg selv”! På toppen<br />
av det hele avslutter den <strong>sakkyndig</strong>e med å påstå at far gjennom samvær med barna har
253<br />
mye positivt å gi barna! Bare barna flyttes til mor, er det ikke måte på hvor viktig<br />
far plutselig er for barna! Det viser den hykleriske adferd den <strong>sakkyndig</strong>e fremviser<br />
i sin argumentasjon!<br />
Ubevist projektiv identifikasjon fra mor, kommer til syne som provokasjoner som<br />
fører til fars reaksjon. Vi ser det når mor tar barna ut av skolen, legger sitt savn på<br />
minste barnet så det ikke vil på påskeferie, stikker av med barna på sommerferie<br />
2002, tar barna til utlandet i 2001 utenom alle avtaler osv. Slik vi ser det beskrevet i<br />
BT sin artikkel 24.12.2007 (http://www.bt.no/lokalt/article465484.ece) der<br />
projeksjons-problematikk blir beskrevet. Ikke noe sted vurderer den <strong>sakkyndig</strong>e<br />
den omfattende projeksjon som kommer til syne i mors personlighet <strong>og</strong> adferd <strong>og</strong><br />
hvilke negative konsekvenser denne har for sakens konfliktnivå!<br />
Bratterud & al. (2006:10) skriver :<br />
Det synes gitt at en slik definisjon der bare mor er omsorgsperson mer bygger på<br />
enkelte kvinners <strong>subjektiv</strong>e selvoppfattelse enn hva som er til barnets beste. Det<br />
foreligger etter hvert omfattende forskning som viser at en biol<strong>og</strong>isk far er meget<br />
viktig for barnas oppvekst <strong>og</strong> utvikling. Det er <strong>og</strong>så forskning som viser at en stefar<br />
ikke kan ta en biol<strong>og</strong>isk fars sted. Fars omsorg beskrives ofte i andre termer enn mors<br />
omsorg. Det betyr ikke at fars omsorg er noe dårligere enn mors omsorg. Faktisk tyder<br />
forskning på at mor <strong>og</strong> far utfyller hverandre til barnets beste. Den <strong>sakkyndig</strong>e har ikke<br />
tatt høyde for slike vurderinger i det hele tatt!<br />
Helt ensidig (det i seg selv er usannsynlig) er far i rapporten beskrevet som en dårlig<br />
omsorgsperson som tillegges karakteristikker det ikke finnes empiri for å hevde, men<br />
som mor er opphavet til. De eneste påstander som underbygger en slik negativ<br />
omsorgsevne for far er mors udokumenterte påstander etter at far tar ut skilsmisse!<br />
Det er når den <strong>sakkyndig</strong>e legger disse udokumenterte påstander til grunn uten den<br />
minste kildekritikk at rapporten mister faglig verdi <strong>og</strong> innhold. Den går fra å være en<br />
forventet faglig vitenskapelig vurdering til å bli et <strong>subjektiv</strong>t, forutintatt partsinnlegg for<br />
mor! Dermed elimineres <strong>og</strong>så rapportens faglige verdi!<br />
Når MMPI skåren for far så entydig beskriver gode omsorgskvaliteter, <strong>og</strong> dette så<br />
fullstendig utelates, ja faktisk snues vurderingen av skårbildet på hodet <strong>og</strong> forfalskes! Far<br />
skåres ut i fra en tolkning som gjelder psykisk syke personer, <strong>og</strong> ikke normalt friske.<br />
Dette er alvorlig for det dokumenterer den manglende faglige kunnskap man forventer<br />
fra en <strong>sakkyndig</strong> psykol<strong>og</strong>! Faglitteraturen er meget klar på at tolkningen av en skår blir<br />
forskjellig ut i fra om det er en frisk person som skårer eller en psykisk syk!<br />
I boken ”psykiatri” av Kringlen (2003:45) beskriver han en viktig forskjell mellom<br />
behandlere <strong>og</strong> <strong>sakkyndig</strong>e psykol<strong>og</strong>er. ”I behandling er man mer opptatt av nåtid <strong>og</strong>
254<br />
fremtid enn det forgangne. Man bruker ikke regresjon som terapeutisk middel, men<br />
appellerer til pasienten som et velgende vesen her <strong>og</strong> nå”! Dette er metoder benyttet<br />
ved terapi! Det fremgår meget klart at den <strong>sakkyndig</strong>es fokus er en slik tankegang.<br />
Problemet er at mens mors fortid <strong>og</strong> historikk utelates <strong>og</strong> bortforklares, blir fars<br />
historikk <strong>og</strong> fortid brukt mot far! Mors udokumenterte påstander om far ligger i<br />
historien! Det beviser at det benyttes ulike metoder på mor <strong>og</strong> far når vurderinger<br />
gjøres!<br />
Ved vurdering av barnets beste er det helt andre metoder i bruk. Den mest sikre måte å<br />
predikere om fremtiden er å se på historien. Den som ikke kjenner historien står i fare for<br />
å gjenta den! Den adferd et menneske har fremvist over lang tid i fortid predikerer langt<br />
bedre hva man kan forvente seg i fremtid! Den <strong>sakkyndig</strong>e ser helt bort i fra mors<br />
fortid, men legger allikevel mors udokumenterte påstander om fars fortid til grunn<br />
for vurderinger av far! For mors del utelates fortiden, men når det gjelder far er<br />
det udokumenterte påstander om fortiden som ekskluderer far!<br />
Når den <strong>sakkyndig</strong>e som i denne sak ser helt bort i fra fortidens beskrivelser av mor, blir<br />
det i beste fall gjetninger bygget på <strong>subjektiv</strong>e preferanser den <strong>sakkyndig</strong>e fremsetter!<br />
Dette kombinert med å tro alt mors verbalt påstår, uten den minste kildekritiske<br />
gjennomgang gir ikke en faglig forsvarlig vurdering. Mors MMPI skår beskriver en<br />
narsissistisk, manipulerende, sytende <strong>og</strong> utnyttende personlighet som bruker andre for<br />
<strong>subjektiv</strong>e tilfredsstillelser. Ikke noe av dette er vurdert av den <strong>sakkyndig</strong>e.<br />
I tråd med en terapitankegang blir det ved vurderingen av mor lagt overveldende vekt på<br />
hennes eksterne ressurser (nettverk), mens hennes indre resurser (depresjon, angst,<br />
hypokondre trekk) blir bortforklart gjennom legenes naive beskrivelser. Igjen fremstår<br />
dette i sterk kontrast til far der de opplagte resurser nok bekreftes, men nærmest i<br />
en bisetning til slutt i vurderingen <strong>og</strong> da bare bra for barna om de bor med mor!<br />
Likeledes blir det tillagt negativ verdi at far ikke i samme utstrekning må støtte seg på<br />
et eksternt nettverk eller bruke masse piller for å fungere.<br />
Til tross for at man ved terapitankegangen ønsker å komme frem til tilstander der<br />
individet kan klare seg selv uten å være avhengig av piler <strong>og</strong> nettverk, blir far kritisert<br />
for nettopp å vise en slik evne til selvstendig fungering. Mens det i tråd med<br />
terapitankegangen glorifiseres at den syke mor er avhengig av/støtter seg på ett<br />
nettverk <strong>og</strong> stadig må ha hjelp gjennom å søke råd, kritiseres far for å klare seg<br />
selv! Dette underbygger ikke bare at den <strong>sakkyndig</strong>e styres av en terapitankegang,<br />
men <strong>og</strong>så at dette kombineres med en forutinntatt holdning <strong>og</strong> preferanse for mor.<br />
Her blir det tydelig at de kvaliteter man fremhever ved sunne personligheter, blir<br />
brukt mot far, mens de kvaliteter man normalt forbinder med psykisk syke, blir<br />
glorifisert ved mor. Den <strong>sakkyndig</strong>e synes å solidarisere seg med mor, <strong>og</strong> kritisere<br />
far for ikke å forstå mors problemer! Mens mors manglende forståelse for fars<br />
problemer blir oversett! Helt i tråd med en terapitankegang. I sin iver etter å<br />
sverte far å glorifisere mor, snur den <strong>sakkyndig</strong>e virkeligheten på hodet. Det som<br />
betegnes som sykelig, blir normalisert, <strong>og</strong> det normale blir sykeliggjort! Far skal tape
255<br />
uansett! Igjen strider den <strong>sakkyndig</strong>es ”vurderinger” mot MMPI skåren for partene, en<br />
skår som nettopp motbeviser den <strong>sakkyndig</strong>es ”vurderinger”!! Igjen dokumenteres det at<br />
hele rapporten er et partsinnlegg!<br />
Det er <strong>og</strong>så alvorlig at det yngste barnets symptomer <strong>og</strong> det hun ble utsatt for ved stadig å<br />
overlates til andre ikke noe sted blir vurdert. Broberg & al.(2006:184) ”Klinisk<br />
barnepsykol<strong>og</strong>i” beskriver barns depressive trekk i detalj. Bla. a. Skriver det ” De<br />
vanligste symptomene hos deprimerte barn (bortsett fra at de er triste) er nedsatt<br />
selvfølelse, likegyldighet, sosial isolering, trøtthet, dårligere skoleprestasjoner, utbrudd<br />
av gråt <strong>og</strong> fortvilelse, forstyrrelser når det gjelder mat <strong>og</strong> søvn, <strong>og</strong> selvdestruktive<br />
impulser (Reynolds 1992). Det er <strong>og</strong>så vanlig at barn blir irritable. Hos førskolebarnet<br />
kan dette vise seg i sutring <strong>og</strong> en krevende atferd, der barnet hele tiden vil ha ting uten<br />
at det blir fornøyd når det har fått dem. Litt eldre barn blir sure <strong>og</strong> lett fornærmet <strong>og</strong><br />
kan få følelsesutbrudd med vekslende sinne <strong>og</strong> fortvilelse uten synlig grunn. Kjell<br />
Nilzon (1995) mener at depresjon hos barn fremfor alt viser seg i tanker <strong>og</strong><br />
fantasiforestillinger som uttrykker håpløshet, hjelpeløshet, skyldfølelser, følelser av å<br />
være verdiløs <strong>og</strong> uelsket, samt selvmordstanker.”!<br />
En rekke av disse trekkene (understreket) er beskrevet over flere år rundt det yngste<br />
barnets adferd. Tegninger det yngste barnet lager med personer uten både armer <strong>og</strong> ansikt<br />
er helt i tråd med faglitteraturens beskrivelser : ” Avoidant children at 6 tend to draw<br />
figures with blank faces and no hands, suggesting a lack of responsiveness and<br />
holdning in their lives" Holmes (1993:111)”! Den <strong>sakkyndig</strong>e gjør ingen vurdering av<br />
dette i det hele tatt! Når det så påståes at barnets adferd er helt ”normal” for en 3åring,<br />
bygger dette utelukkende på mors påstander <strong>og</strong> ikke på barnets faktiske<br />
adferdstrekk.<br />
Barnets nedstemthet kan <strong>og</strong>så underbygge hennes problemer rundt spising <strong>og</strong> ikke<br />
minst den ”ekstreme” opptatthet av høykalorimat som pommes frittes <strong>og</strong><br />
hamburgere som barnet over flere år har fremvist. Dette beskrives da <strong>og</strong>så i<br />
litteratur som et typisk tegn på en underliggende depressiv problematikk!<br />
Høykalorimat gir en oppstemthet barnet føler godt i sin depressive tilstand!<br />
Problematikken med genetisk arv av mors depressive problematikk er heller ikke<br />
vurdert av den <strong>sakkyndig</strong>e! Heller ikke den sosiale arv barna utsettes for av mor!<br />
Ikke noe av dette er vurdert!<br />
Et moment av avgjørende betydning for barna er mors depressive sykdom. Denne er ikke<br />
realitetsvurdert noe sted! Mens faglitteraturen i årtier har vært klar på at å vokse opp med<br />
en deprimert forelder er skadelig, underslår den <strong>sakkyndig</strong>e dette hele veien! Broberg &<br />
al.(2006:61) ”Klinisk barnepsykol<strong>og</strong>i” beskriver dette slik:
256<br />
Dette er helt i tråd med mors adferd ovenfor barna i denne sak. Som retten i 2000 <strong>og</strong>så<br />
beskrev det, mor synes mest opptatt av seg selv <strong>og</strong> evner ikke se barnas behov i sin<br />
innesluttede verden.<br />
Videre er det ikke vurdert noe sted hva barna faktisk tilkjennegir om sin egen situasjon.<br />
Dette til tross for at faglitteratur faktisk beskriver barna som bedre bedømmere enn en<br />
del voksne : ” I studier som har sammenlignet foreldrenes opplysninger om sine barns<br />
nedstemthet <strong>og</strong> barnas egne opplysninger, har det vist seg at de stemmer dårlig overens.<br />
Vanligvis gir barna selv sikrere opplysninger når det gjelder internaliserte symptomer<br />
(tanker <strong>og</strong> følelser), enn hva foreldrene gjør. De er mange ganger uvitende om<br />
sånt.......Det er nettopp når vi kombinerer informasjon fra de ulike kildene at det<br />
vokser frem et mer helhetlig bilde av det enkelte barnet <strong>og</strong> dets livssituasjon.”! Broberg<br />
& al. (2006:197). Fars opplysninger om barna er utelatt!<br />
Og det siste om at det gir bedre vurderingsgrunnlag når man kombinerer alle tilgjenglige<br />
kilder, svekker den <strong>sakkyndig</strong>es rapport betydelig, all den tid alle opplysninger fra far <strong>og</strong><br />
andre for mor negative kilder bevist er utelatt!<br />
Et annet vesentlig poeng som fremkommer i rapporten er når far kritiserer den<br />
<strong>sakkyndig</strong>e eller mor, da benyttes det en sykeliggjøring av far, når han fremsetter saklig<br />
kritikk mot mor. Dette er en typisk hersketeknikk som er beskrevet i faglitteratur :<br />
”Akkurat som det å håndheve sin rett blir tatt som bevis for å være syk, ble det å<br />
kritisere en faglig praksis tatt som bevis for å være ukvalifisert. Ordskiftet som fulgte<br />
en l<strong>og</strong>isk drøfting av en faglig sedvane, beviste at de som fordømte en saklig kritiker<br />
ved å påberope seg akademiens autoritet, faktisk verken representerte det ene eller det<br />
andre.”! (Kirkengen 2005:148) fra boken ”Hvordan krenkede barn blir syke<br />
voksne”!<br />
Det far gjør er å håndheve sin rett, <strong>og</strong> for det blir han sykeliggjort. Problemet er at far<br />
dokumenterer med detaljerte beskrivelser hva han kritiserer, mens mor kommer<br />
med en rekke udokumenterte påstander. Så når det er far som sykeliggjøres, blir det et<br />
paradoks at alle tester <strong>og</strong> historikk viser at det er far som er frisk, mens det er mor som er<br />
så syk at hun må leve på trygd, medisiner <strong>og</strong> hjelp fra nettverk! Den <strong>sakkyndig</strong>e synes<br />
mer opptatt på å beskytte mors syke adferd enn å vurdere hvilke negative konsekvenser<br />
det har for barna! Dette er en klinisk vurdering <strong>og</strong> ikke en <strong>sakkyndig</strong> vurdering!<br />
Det kan være grunn til å minne om hva McNally (2003:3) skriver i ”Remembering<br />
Trauma”:
257<br />
Det ser derimot ut til at den <strong>sakkyndig</strong> i denne saken mener far tar feil, selv om det er far<br />
som kan dokumentere sine beskrivelser. Å kritisere far for hans beskrivelser blir bare<br />
holdbart om far ikke kan begrunne sin kritikk. Faktisk er det et gjennomgående trekk ved<br />
den <strong>sakkyndig</strong>es vurderinger at fars kritikk av mor likestilles med sjikane. Men som det<br />
her beskrives kan man ikke uten videre sette likhetstegn mellom dokumentert kritikk <strong>og</strong><br />
sjikane. Det er to ulike begreper.<br />
Også mor prøver å gjøre fars kritikk til sjikane, uten at hun evner å besvare den kritikk<br />
som blir underbygget av far. Interessant blir det at mens far dokumenterer sin<br />
kritikk, finnes det ingen dokumentasjon for mors kritikk av far. Dermed fremstår<br />
mors kritikk av far mer som sjikane enn den dokumenterte kritikk, far kommer<br />
med. Dette vurderes ikke noe sted av den <strong>sakkyndig</strong>e i det hele tatt! Typisk er mors<br />
påstander om at barna var røde (dårlig hygiene) hos mor. Det er ikke noe sted beskrevet<br />
hvor eller når dette skal ha skjedd, bare generalisert til at far er slik! Da blir det et<br />
paradoks at mor faktisk ville ha far tilbake, at hun savnet han <strong>og</strong> at hun i samlivet beskrev<br />
ham som en god far. Likeledes fremstår hennes beskrivelser i brev til far der hun håper<br />
far kan bli like glad i det yngste barnet som i det eldste barnet, som merkelige! Hvilket<br />
underbygger at de påstandene mor kommer med faktisk er mer sjikane enn påstander<br />
med innhold. Ikke noe av dette er vurdert av den <strong>sakkyndig</strong>e!<br />
Slik McNally beskriver en påstand som biased bare når viktige beskrivelser blir<br />
systematisk unndratt, feiltolket eller når det som i denne rapporten benyttes ulike<br />
metoder, standarder <strong>og</strong> bevis avhengig av om det er mor som beskrives eller det er<br />
far. Den <strong>sakkyndig</strong>es arbeid er ut i fra en slik definisjon biased! En rapport som er biased<br />
holder heller ikke faglig nivå <strong>og</strong> må forkastes. Slik det fremkommer i denne rapporten er<br />
det ingen tvil om at alle disse typer feil forekommer <strong>og</strong> er gjennomgående for rapporten.<br />
Konklusjon: Den <strong>sakkyndig</strong>es rapport er biased, holder overhodet ikke faglig mål<br />
<strong>og</strong> må forkastes som et faglig dokument! Den forutinntatte ensidighet både ved valg<br />
av premisser <strong>og</strong> vurderinger avslører den <strong>sakkyndig</strong>es forutinntatte <strong>og</strong> <strong>subjektiv</strong>e<br />
preferanse for mor. Mor skal ha omsorgen, hvordan underbygger vi det? Det<br />
totale fravær av kildekritikk gjør at påstander mister sin faglige verdi. Likeledes er<br />
den gjennomgående bruk av ulike metoder på partene så alvorlig at det i seg selv<br />
underbygger en fundamental mangel på faglig innsikt <strong>og</strong> kunnskap om en<br />
<strong>sakkyndig</strong>e oppgave!<br />
Rapporten er et fantastisk dokument som mors <strong>subjektiv</strong>e partsinnlegg, men en ren<br />
svindel som et faglig, vitenskapelig begrunnet dokument!
258<br />
Konlusjon<br />
Rapporten holder ikke faglig mål, <strong>og</strong> har bevisst forledet retten til en<br />
feilaktig slutning ved at retten i 2002, ensidig la rapporten til grunn om<br />
flytting av barna! Juridisk har den bidratt til et justismord mot barna! Det<br />
er ikke barnas beste som er fokus, men mors beste! Den <strong>sakkyndig</strong>es<br />
forfalskning av MMPI testens resultater er en bevisst triksing med<br />
datagrunnlaget! Likeledes er den <strong>sakkyndig</strong>es ensidighet ved metodikk<br />
kritisk til far ikke faglig holdbart! Rapporten er et bevisst partsinnlegg til<br />
fordel for mor, om bygger på sympati for mor.<br />
Rapporten er faglig svindel!