Den gode, hellige og disiplinerte kunsten - BORA - Universitetet i ...
Den gode, hellige og disiplinerte kunsten - BORA - Universitetet i ...
Den gode, hellige og disiplinerte kunsten - BORA - Universitetet i ...
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
3.4.1 Diskurs<br />
Foucaults diskursbegrep retter oppmerksomheten mot hvordan det vi oppfatter som<br />
meningsfullt i ulike sammenhenger, produseres <strong>og</strong> reguleres (Foucault 1999 [1970]). Diskurs<br />
er et begrep for meningsskapende prosesser som finner sted i språket. Diskursbegrepet<br />
betegner alle de måter et fenomen omtales på, <strong>og</strong> de mønstrene for forståelse av det gitte<br />
fenomenet som dannes gjennom de ulike omtalene. Diskurser danner på denne måten ”regler”<br />
for hvordan ulike fenomener forstås. Disse reglene er imidlertid ikke konstante eller absolutte.<br />
De er virksomme innenfor avgrensede samfunnsmessige kontekster. Diskurser er spesifikke i<br />
tid <strong>og</strong> rom. For Foucault er det dessuten et sentralt poeng at diskurser er produktive.<br />
Diskursene produserer ikke bare bestemte måter å forstå fenomener på, de produserer <strong>og</strong>så<br />
fenomenene som fenomener. Diskurser produserer virkelighet.<br />
Med diskursbegrepet forsøker Foucault å bryte ned eller overskride det skillet som ofte<br />
settes mellom fenomenene slik de ”egentlig” er på den ene siden, <strong>og</strong> fenomenene slik de<br />
omtales i språket, på den andre. Fenomenene eksisterer gjennom diskurser. Det er i diskursene<br />
at fenomenene gis et innhold, en avgrensning, en sosial betydning <strong>og</strong> så videre. Dette<br />
innebærer ikke at Foucault mener at det ikke eksisterer noen virkelighet utenfor diskursen.<br />
Han påpeker imidlertid at alle deler av virkeligheten som framstår som meningsfulle for oss,<br />
er blitt meningsfulle gjennom diskurser (Hall 2001:73). Poenget om at mening skapes i<br />
diskursene, innebærer <strong>og</strong>så at selv om Foucaults perspektiv har slektskap med<br />
strukturalistenes, skiller Foucault seg på et sentralt punkt fra sine strukturalistiske forgjengere<br />
i synet på hvordan mening dannes. Når Foucault analyserer diskurser, er det ikke med en<br />
forutsetning om at diskursene er manifestasjoner av strukturer som ligger latente, slik<br />
strukturalistene legger til grunn (Schaanning 1993). Diskursen er ikke uttrykk for noe som i<br />
seg selv er usynlig eller utilgjengelig. Diskursene er ikke noe annet eller mer enn det de<br />
framtrer som.<br />
I tråd med Foucault er det likevel nødvendig å beskrive diskursen med utgangspunkt i<br />
noe annet enn de begrepene enkeltvise tekster gjør bruk av (Schaanning 2000a). Et utsagn må<br />
ses i forbindelse med andre utsagn som utgjør grunnlaget for at det aktuelle utsagnet kan<br />
framstå som meningsfullt. Måten diskurser framtrer <strong>og</strong> virker på, er dermed ikke bare bestemt<br />
av de utsagnene om virkeligheten som den enkelte tekst gjør bruk av <strong>og</strong> bringer fram.<br />
Utsagnene i de enkeltvise tekstene henter meningsgivende ressurser fra andre tekster <strong>og</strong> andre<br />
sammenhenger. De kan ikke forstås isolert. En diskursanalyse må vise de meningsgivende<br />
forbindelsene <strong>og</strong> forgreiningene som kjennetegner en diskurs. Det er ved analyse av<br />
diskursive koblinger vi kan bestemme hvordan de begrepene som introduseres i tekstene<br />
66