You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Evt. retur:<br />
Stiftelsen <strong>Levende</strong> <strong>Vann</strong><br />
Daniel og Silvia Pel<br />
Bølbekkvn. 8<br />
2860 Hov, Norge<br />
Her følger siste del av møtereferat 1 fra foredrags-serien “Hva vil fremtiden bringe?”<br />
Vi har valgt å gjengi dem på dansk - fra møteserien som ble holdt i København.<br />
Fødder af jern og ler – opdelt Europa 476 e. Kr. - ?<br />
Dan 2:41-43 – Men når du så, at fødderne og tæerne dels var af pottemagerler, dels af jern, betyder det, at dette kongerige vil være<br />
delt, men dog besidde noget af jernets hårdhed; du så jo, at jernet var blandet med ler. Og at tæerne dels var af jern, dels af ler,<br />
betyder, at kongeriget dels skal være stærkt, dels skrøbeligt. Når du så, at jernet var blandet med ler, betyder det, at de skal blande<br />
sig gennem ægteskab; men de holder ikke sammen, ligesom jern heller ikke lader sig blande med ler.<br />
Ifølge menneskelig logik ville vi forvente, at et femte rige ville overvinde det fjerde af jern, men det var ikke det, Gud forudså og<br />
heller ikke det, som skete. I stedet for en femte verdensmagt forudsagde Gud en opsplitning, en smuldren af benene af jern. Gik det<br />
i opfyldelse? Fra årene 351 e.Kr. til 476 e.Kr. invaderede barbariske tropper hele Vesteuropa og opsplittede det engang mægtige<br />
Romerrige. Der var angelsaksere, som drog til Englands kyster, frankerne, som etablerede Frankrig, allemanderne, som byggede<br />
Tyskland, burgunderne, vandalerne, ostrogotherne, suevierne, herulierne, lombarderne og visigoterne – ti i alt.<br />
Rom var delt, og Gud har forudsagt, at det aldrig ville samles igen. Mange har prøvet at ’vende’ profetien, men til ingen nytte.<br />
Charlemagne i 800 tallet, Charles V, Louis XlV, Napoleon, Hitler; men ikke en eneste har været i stand til at bevise Daniels vision som<br />
værende falsk. Napoleon erklærede, »Jeg ville skabe et europæiskt system, en europæisk lovkodeks, en europæisk appeldomstol.«<br />
Europa ville være blevet én nation, ét folk. Men det var ikke, hvad Gud havde forudsagt. Da Napoleon blev besejret ved Waterloo,<br />
sagde han: »Gud den Almægtige har været for meget for mig.« Guds ord har sagt, »De vil ikke holde fast ved hinanden,« og ikke<br />
engang i Roms tid er disse ord blevet modbevist. Guds ord står fast. Når vi ser dem, som prøver at forene Europa igen, ved vi på<br />
grund af autoriteten i Guds ufejlbarlige ord, at det vil endnu engang ende med en sørgelig katastrofe.<br />
Udfordringen blev besvart<br />
I det sjette århundrede før Kristus, da denne grundliggende profeti blev givet, gav Herren et panoramisk syn af det, der nu er<br />
verdenshistorie. Enhver historiestuderende i dag lærer om disse fire efterfølgende rigers fremgang og undergang, men dengang,<br />
dette syn blev givet, var det stadig en forudsigelse. I dag er denne forudsigelse opfyldt så nøje, at vi kan være sikre på, at Gud kan se,<br />
hvad der vil ske i de sidste tider, helt fra begyndelsen af. Hvis denne profeti var forkert, ville enhver skeptiker i verden have forkyndt<br />
vidt og bredt, at Guds ord var slået fejl, og at det ikke var til at stole på. Men vi hører ikke dette. Hvorfor? Fordi det sikre profetiske<br />
ord aldrig har fejlet, men har bevist Guds ultimative udfordring.<br />
Det evige rige<br />
Dan 2:44-45 – I de kongers dage skal himlens Gud oprette et kongerige, som i al evighed ikke skal gå til grunde, og intet andet folk<br />
skal få kongemagten. Det skal knuse og tilintetgøre alle de andre kongeriger, men selv skal det bestå i al evighed. Du så jo en sten<br />
blive revet løs fra bjerget, men ikke ved menneskehånd; den knuste jernet, kobberet, leret, sølvet og guldet. Den store Gud har<br />
kundgjort kongen, hvad der skal ske i fremtiden. Drømmen er sand, og dens tydning står fast.“<br />
Selv om profetien er et billede på verdensrigernes opståen og undergang, verdens ufred og krige, så efterlader Gud os ikke uden<br />
håb. Efter at have skildret verdens historie, løfter han sløret for det største løfte, som han kunne give. Verdens kongeriger kom og<br />
svandt. Nebukadnesar ventede, at Babylon skulle stå til evig tid, men den ligger nu i ruiner i ødemarken. Hvor menneskelige kræfter<br />
kommer til kort, vil Gud indsætte et kongedømme, hvor ingen sorg, pine eller død eksisterer – det bedste af alle riger, som er uden<br />
ende. I dage med et delt Europa og i en delt verden, vil Gud sende stenen, som vil knuse alle kongeriger af denne verden. I Skriften<br />
bliver stenen ofte brugt som et symbol på Jesus Kristus.<br />
1 Kor 10:3 – og drak alle den samme åndelige drik – for de drak af en åndelig klippe, som fulgte med, og den klippe var Kristus.<br />
Matt 21:42-44 – Den sten, bygmestrene vragede, er blevet hovedhjørnesten. Det er Herrens eget værk, det er underfuldt for vore<br />
øjne? Derfor siger jeg jer: Guds rige skal tages fra jer og gives til et folk, som bærer dets frugter. Og den, der falder over denne sten,<br />
bliver kvæstet, men den, som stenen falder på, vil den knuse.<br />
Stenen, der vil blive til et kongerige, som vil fylde hele jorden, er et symbol på Kristus Jesus og hans ledsagere, som vil indstifte Hans<br />
evige kongedømme. Ønsker vi at blive en del af dette perfekte, evige rige, skal vi blot åbne døren for Ham til vort hjerte og lukke Ham<br />
ind. I Åbenbaringen beder Johannes os om at åbne døren til vore hjerter.<br />
Åb 3:20-21 – Se, jeg står ved døren og banker på; hører nogen mig og åbner døren, vil jeg gå ind til ham og holde måltid med ham<br />
og han med mig. Den, der sejrer, vil jeg give sæde hos mig på min trone, ligesom jeg har sejret og har taget sæde hos min fader på<br />
hans trone.<br />
Ønsker du at være borger i det evige kongerige? Det kongedømme giver til sidst stabilitet i dit liv i denne verden med konstant<br />
forandring. Vil du åbne hjertet for Herren Jesu Krist og lukke ham ind? Vil du tillade ham at være Herren i dit liv, så du kan leve med<br />
ham i evighedernes evigheder?