Hamningberg - Norsk på nett
Hamningberg - Norsk på nett
Hamningberg - Norsk på nett
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
1<br />
ERLING SUNOVE<br />
HAMNINGBERG<br />
j FRITT FORLAG FINNMARK
Trykk<br />
Dagbladet Finnmarkens Trykkeri<br />
Vadsø<br />
FORORD<br />
Arbeidet med restaurering av de eldste rorbuer og hus i <strong>Hamningberg</strong>, har lært<br />
meg mye om fortida i selve fiskeværet.<br />
Registrering av fortidsminner i <strong>Hamningberg</strong> og i den ytre del av Båtsfjord<br />
kommune, har videre gitt materiale til boka.<br />
En hovedkilde har Lilly Riise Hanssen vært med post, handel, ekspedisjon og<br />
fiskekjøp <strong>på</strong> stedet i en familie fra 1850, altså i tre generasjoner og still going<br />
strong.<br />
Forfatteren besøkte stedet/fuglefjellet i 1964, men har bodd der siden 1966 i<br />
sommerhalvåret. Forfatteren kjenner derfor området inn og ut, men perspektivet<br />
er sjølsagt mitt eget.<br />
Jeg kjenner Finnmark fra 1939, og også etterkrigsårene fra Kirkenes og Berlevåg.<br />
Jeg håper å komplettere sagaen om <strong>Hamningberg</strong> i en fortsettelse av denne<br />
presentasjonen.<br />
Referanser til kilder og illustrasjoner:<br />
Kilder: Odd Solhaug: Kirke og folk i Båtsfjord 1979. Toralf Hamborg,<br />
Nils Hamborg, Aksel G. Johansen, Bjarne/GurineKårvik, Lil<br />
Tegninger:<br />
Fotos:<br />
Kart:<br />
ly Riise Hanssen, Arne Hanssen, Rolf Bjørn, Willy Berteussen,<br />
Torvald Klevig, Andreas Bruvoll, Sepp Kolbinger , Kurt Leicht.<br />
Gunnar Brusewitz, Staffan Ullstrøm, Toralf Hamborg, Emil<br />
Eriksen.<br />
Forfatterens og dessuten:<br />
Nils Hamborg, K.J. Hamborg, Lilly Riise Hanssen, J. Wickstrøm,<br />
Børge Skeie.<br />
Havnekart fra 1884/ 86/ 87 og 1911/24 ved fylkeskonservator<br />
Einar Niemi . Havnevesenets kart fra 1928 ved Lilly Riise Hanssen.<br />
Joh. Eide: Kart over <strong>Hamningberg</strong> 1887. Elis Pålsson,<br />
Sep p Kolbinger.<br />
Magister Erling Sundve<br />
Vadsø 1982
12<br />
Makkaur had a church already then, and paid 30.000 kr. in our money to the<br />
catholic church - in dry fish!<br />
Very important were the visiting fishingboats during spring season, which<br />
made a formidable impact on the small harbours. And plenty of trade followed.<br />
Later the Russian fishermen even-made good trade with these fishing har bours,<br />
bartering timber, birch bark, tar, oats, tea etc. for fish in summer-time.<br />
They salted the fish in their boats and ships, during summerseason you could<br />
not dry fish because of the flies and the varm midnight sun.<br />
This «Pomor» bartering trade was very important until the Russian Revolution.<br />
After 1900 <strong>Hamningberg</strong> lost it's leading place to Båtsfjord, because of the<br />
good harbour there for the bigger and better motorboats. And as the pier, molo<br />
was not built, the place was overgiven officially some time after 1964.<br />
I<br />
I<br />
r<br />
:<br />
,<br />
t<br />
r<br />
Russerorbuer og båtspill i <strong>Hamningberg</strong>.<br />
Russerorbu og båtstø i <strong>Hamningberg</strong>.<br />
13
24<br />
Registering sites and folklore - Resyme:<br />
Streets and roads had no names and numbers. People said: Hanssen-house,<br />
Nilsen-shop, Big Johan and Small Johan etc. People had dose contact. But important<br />
and characteristic points, bays, mountains had names all right. A map<br />
from 1928- drawn for the making of the molo/pier is very accurate apart from<br />
the many racks for drying fish. They covered in fact the place. Much of the old<br />
<strong>Hamningberg</strong> was then still intact.<br />
The outer places in the area were given up and people, houses and fishing<br />
plants were concentrated around the central parts. Later when people gave up<br />
<strong>Hamningberg</strong> because no molo/pier was built, houses were even torn down and<br />
moved from the central parts to other fishing harbours like Berlevåg, Båtsfjord,<br />
Vardø.<br />
Production was concentrated on the central harbour and for smaller bo ats at<br />
Russe-Keila, named from the old Russian fishermen living there in the springseason.<br />
«Pomors» as they were called, coming from the Arkhangelsk area in the<br />
White Sea. Typical for <strong>Hamningberg</strong> was a lot of fishermen from other parts visiting<br />
the harbour during the codfisheries in early spring.<br />
There were severai plants with quays and store houses, small huts for the visiting<br />
fishermen and plenty of racks for the drying of cod to dryfish, stockfish for<br />
the fasting season in the catholic countries. There were even severai small shops<br />
for all the fishermen for their food and gear. The trading people bought their<br />
fish and were their outfitters.<br />
The quays were very tall because of the tide, and therefore very dangerous.<br />
Som children were. killed that way, and under the heavy racks loaded with fish,<br />
some fishermen might be crushed. There were quite some accidents in the old<br />
days, both at sea and on land.<br />
People had quite a few animals - cows, sheep, goats for milk, and some horses<br />
for the transport of fish onto the racks, of ten covered by snow in the early<br />
spring. The hay was gathered in Sand fjord and brought by boat to <strong>Hamningberg</strong><br />
- in nets.<br />
The rescue boat was stationed in <strong>Hamningberg</strong> all year round, because of the<br />
huge visiting fishing fleet. The income for the traders were low, as was the pay<br />
for the labourers and fishermen. Still they managed, and never starved because<br />
of the ocean, very rich in fish coming very dose.<br />
Som visiting people even hired boats, houses and fishing gear and were fully<br />
outfitted by their landlords. They paid with the fish they caught, and had some<br />
money for their families at home. In those days with rowing and sailing boats<br />
you had to be dose to the fishing grounds, and <strong>Hamningberg</strong> was such a place.<br />
Legg 4 - <strong>Hamningberg</strong><br />
Fiskebruk i <strong>Hamningberg</strong>.<br />
Barnedåp i <strong>Hamningberg</strong> kapell.<br />
25
26<br />
Lilly Riise Hanssen/Berit Sivertsen.<br />
Arne Hanssen.<br />
Restaurering i <strong>Hamningberg</strong>.<br />
<strong>Hamningberg</strong> ble ikke svidd av ved tyskernes retrett i 1944. Det er derfor en del<br />
eldre hus som var vel verd å restaurere. Ca. 1850 bygde tømmermester Nils Petter<br />
Hanssen fra Vesterålen opp hovedbygning og bihus. Senere ble fiskebruk<br />
kjøpt fra Brodtkorb i Vardø, da med russerorbuer og pakkhus <strong>på</strong> stedet.<br />
Typisk for alle disse hus er russetømmeret, furu fra Arkhangelsk som pomorene<br />
førte med seg og byttet i fisk _ De hadde også med seg russenever fra de store<br />
sibiriske bjerkeskoger, og tjære. For ikke å snakke om mel i «matter» og ymse<br />
treskurd. Det var bord, tiner og krus, skjeer med vakker lakkmaling. Tilbake<br />
førte de så saltfisk i rommet. Dette varebyttet til gjensidig fordel, forklarer de<br />
store tømmerhus og pakkhus i <strong>Hamningberg</strong>. Og de hadde alle sammen torvtak.<br />
Tre russerorbuer har fått nye tak med torv og skifte aven del æser. Dessuten<br />
torvtak med bruk av de nye Platonplater istedenfor never. I tillegg er gulv reparert<br />
og omlagt med nye gulvbjelker og til dels nye gulvbord. Endelig har egne-o<br />
buene, altså forgangene fått reparert og skiftet ut bordkledning. Nye vinduer er<br />
satt inn i samtlige hus. Rorbuene er med andre ord reddet for ettertida.<br />
Olafshuset har fått ny taktro og takpapp, en del sviller er skiftet inn, og det er<br />
lagt inn nytt gulv i forgang og kjøkken, også med nye gulvbjelker. Det er satt<br />
inn nye vinduer, og hele huset er panelt <strong>på</strong> nytt. Forgangen, skutten har fått en<br />
ansiktsløftning med nytt tak og nye vegger, gulv.<br />
Hovedhusets veranda er reparert og nytt gulv er lagt i butikken. Endelig er<br />
stall, fjøs og uthus reparert med skifting av sviller og legging av nye gulv, ·nye<br />
vinduer. Det gjenstår her paneling. Det som står for tur, er restaurering av hovedhus<br />
med taktekking, nye vinduer, maling. Og endelig oppretting og utskifting<br />
av gulv i sidebygg.<br />
Med dette som er nevnt vil de eldste hus i <strong>Hamningberg</strong>, som har vært i kontinuerlig<br />
drift gjennom tre generasjoner, stå vel rustet for nye 150 år. Post og ekspedisjon<br />
har vært i uavbrutt drift i over 100 år i dette huset. I tillegg er det en<br />
del nye driftsbygninger i fiskebruket som er reparert og vil bli videre vølt.<br />
Dette gardsanlegget blir nå det eneste intakte anlegg i <strong>Hamningberg</strong> som kan<br />
fortelle om eldre tiders driftsform. Og om overgangen til en nyere tids driftsmåter<br />
i et fiskebruk. Man må bare be om at publikum viser omsyn til stedet og<br />
dets fortid.<br />
Når bygningene er satt istand kommer turen til interiørene, heldigvis er de<br />
stort sett intakte. Restaureringen hadde vanskelig for å vinne gehør da Riksantikvariatet<br />
tydeligvis var langt borte. Det ble bedre kontinuerlig kontakt da<br />
fylkeskonservator Einar Niemi ble mellommann for eierne og myndighetene.<br />
27
' I1<br />
32<br />
Russerorbu og ro/seilbåt.<br />
Russerorbu og motorbåt.<br />
Festung Harbaken "i <strong>Hamningberg</strong>.<br />
Det tyske kanonbatteriet <strong>på</strong> Harbaken hadde vært montert og ildklart alt tidlig i<br />
krigen, og festningen ble stadig utbygd etter invasjonen i Russland. Særlig i<br />
samband med Murmanskfronten ble festningene langs Finnmarkskysten sterkt<br />
utbygd, og enda mere i samband med Atlanterhavsvollen.<br />
Samtlige kaier var rasert av tyske fraktbåter (prammer) som søkte ly for<br />
fiendtlige angrep. De drev inn<strong>på</strong> og rev ned alle fem kaiene i tur og orden. Det<br />
var prammer lastet med kull Dette skjedde tidlig i krigen, og ikke ved rømningen.<br />
Og altså ikke ut fta tyske ønsker, snarere tvert imot som en følge av allierte<br />
krigshandlinger ute i sjøen.<br />
Etter krigen var det allikevel vanskelig å få en rimelig erstatning, 13.000 kr.<br />
for en stor kai. Dette var med <strong>på</strong> å gjøre det umulig for privateJiskekjøpere å<br />
bygge opp igjen. Det kom da også bare opp en kai, fiskesamvirkets som var<br />
bygd ut fra den reparerte tyskerkaia.<br />
Festung Harbaken hadde vært i aksjon i flere år, da med 4 15 cm kanoner<br />
(erobret fransk skipsartilleri, tror jeg). Dette batteriet sto i samband med<br />
Ekkerøy/Vardø/Makkaur, og fra Leitstand <strong>på</strong> Harbaken var dette forsvaret<br />
koordinert slik at det dekket kysten sammenhengende. Fra Leitstand var også<br />
alle de fire kanonene samordnet slik at de ble innsiktet og ilden ble ledet for alle<br />
fire derfra. Det var et meget effektivt anlegg. .<br />
Tyskerne ble først rekvirert innkvartert blant folk, som da hadde hus der det<br />
var rom tilovers. Typisk var at alt skulle stå som det var - med sengklær i sengen<br />
og fullt utstyr. Men tyskerne betalte for sin rekvirering, også for de flUS, råved<br />
og materialer som de rekvirerte, og eventuelt skadeverk som de gjorde.<br />
De innkvarterte norske evakuerte gjorde ikke det, heller ikke norske myndigheter<br />
gjorde opp i'or den utstrakte og iangvadge evakuering til <strong>Hamningberg</strong><br />
fra andre deler av Finnmark. Tvert imot ble hus, rom ramponert og mishandlet<br />
og tyveri var også typisk.<br />
Jeg vet .ikke om de evakuerte (med visse unntak) har vist noen særlig takk<br />
overfor de som stilte sine hus til disposisjon. Og det var igjen de som hadde hus<br />
med rom tilovers som måtte stå til tjeneste. Faktisk måtte vertsfolket krype<br />
ihop, de hadde også egen familie.<br />
Myndighetene har ikke vist noen takk overfor den utstrakte norske evakuering<br />
til <strong>Hamningberg</strong> og innkvarteringen der. Snarere tvert imot, det at <strong>Hamningberg</strong><br />
ikke ble brent, ble vel i grunnen stedets ruin i etterkrigstiden, økonomisk<br />
og sosialt.<br />
Tyskerne bygget etter hvert opp egne brakker oppunder selve Harbaken der<br />
de hadde sine festningsverk, og der altså Kanonbatteriet var plassert med sky te-<br />
Legg 5 - <strong>Hamningberg</strong><br />
33
36<br />
berg. Noe lignende som altså var tilfelle i Bugøynes. På slike isolerte steder oppsto<br />
det en slags «væpnet nøytralitet». Men den gjaldt ikke partisaner og agenter,<br />
motstandsfolk.<br />
The German fortress Harbaken. - Resyme.<br />
This coast artillery-battery was ready early in the war. Especially after the invasion<br />
of Russia and the Murmansk frontier , the fortress was important. As it became<br />
later during the period of the West-Walt.<br />
The quays were all ruined by German freighters trying to escape allied searorces.<br />
There were four pieces 15 cm French ships artillery. The German troops at<br />
first required houses, later bu ilt their own under the top of Harbaken. T'he German<br />
Battery was the important thing, strategically placed at the top.<br />
It was never in action, except towards a Russian submarine trying to land<br />
spies in Sandfjord. The spies were caught, and the sub was shot at by the battery.<br />
The mission was to prevent landing by enemy sea forces. There were even<br />
quite a few antiair guns of severaI sizes and calibers. They kept the Russian<br />
bombers at their distance.<br />
These batteries along the coast of Finnmark kept the allied forces away during<br />
the long war. Until the Germans fled Russia, Finland and Finnmark - and<br />
bumt most of it.<br />
The Germans fled in a hurry not to be surrounded by the Russian troops attacking<br />
in Varanger.<br />
Kanonjundament <strong>på</strong> Harbaken.<br />
Kart over Kola.<br />
37
46<br />
Observasjonspost<br />
- fra bunkers.<br />
i<br />
1-<br />
!<br />
Setring og slåttegammer i Sandfjorden.<br />
Under den tyske okkupasjon av <strong>Hamningberg</strong> som hadde et 15 cm kystartiIleribatteri<br />
<strong>på</strong> Harbaken, ble det innført nattforbud mot ferdsel. Det var ofte russiske<br />
flyangrep, det var også partisanvirksomhet i området. Det var bombing og<br />
senking av skip <strong>på</strong> kysten, slik at mange folk i <strong>Hamningberg</strong> bygget ut de slåttegammer<br />
, hytter og hus de hadde i Sandfjorden.<br />
Arne Hanssen senior førte dit en tømmerhytte, og plasserte den slik at det var<br />
god utsikt til lokalbåtens ankomst. Kona Magna holdt mye til der i krigstida.<br />
Ellers var det en eldre boplass i Kvanvika <strong>på</strong> veien til Sandfjord. Einar Endresen<br />
førte huset sitt dit fra Persfjord. Det skal også være en gravhaug i Kvanvika.<br />
Navnet sikter til kvann, som gror godt i den fuktige jorda rundt vann og<br />
bekkesig. Den ble nyttet til medisin.<br />
Nedover mot osen i Sandfjorden, <strong>på</strong> Toften var det ruiner og tufter. Noe navnet<br />
faktisk angir. I Kudalen fins forhistoriske tufter og bogestillinger, men da<br />
Guttorm Gjessing i sin tid skulle granske dem, falt han i sjøen fra båten nede<br />
ved Mælen - og kom ikke lenger.<br />
Petter Andersen og Victoria hadde en seter som ligger rett inn for Holmen i<br />
elveoset. Veggtykkelsen i torvgammen er 1 m. Muligens var det et skur i<br />
gammeenden mot hytta. Det var vel Nordmannsgammer, altså med ytre og/eller<br />
indre trekledning. Det ble holdt ku, sau og geit i sommertida. De slo også<br />
vinterhøyet her, som ble ført med båt til <strong>Hamningberg</strong> fra Mælen i elveoset.<br />
Det skjedde ulykker med det, selv om de rodde ut og inn <strong>på</strong> floa. Arbeidsulykker<br />
var noe som hørte til dagens orden, både <strong>på</strong> sjø og land. (I <strong>Hamningberg</strong><br />
var de høye kaiene farlige, flere barn er falt til sin alt for tidlige død. Og<br />
flere menn er omkommet under hjellåsene da de brøt sammen under fisketyngda).<br />
Det ble lagt ut garn <strong>på</strong> fjære sjø i elva, og <strong>på</strong> floa gikk laks og blink <strong>på</strong> garna.<br />
Floa gikk helt opp til brua. Det ligger ellers sjøfugl om hausten i elveoset, særlig<br />
havelle og fiskeand i september når været blir kaldere. Bærplukking var en viktig<br />
bijobb, Petter har sjøl vist meg veien opp til Storrnyra etter molta.<br />
Kuene gikk over fjellet mellom Tårna og langs vanna ned Vassdalen til<br />
<strong>Hamningberg</strong>. Det gjorde folk også, det var korteste veien. Det var ellers et vadested<br />
i Sandfjordelva like ovenfor holmen, her er elva grunnere tvers over. En<br />
kan godt leie en motorsykkel over <strong>på</strong> fjære sjø, det er småsteinete og hard, fast<br />
bunn. En måtte kjenne dette vadestedet, ellers var elva vanskelig å komme over<br />
her nede.<br />
Tvers over elva for Petter Andersen munner Russeelva ut i Sandfjordelva.<br />
47
50<br />
Torvveien kan bli første etappe pa veIen mot 0sterelv/ Syltefjord. Ingen har<br />
ansvar for veien som nå nyttes som ferdselsveI til fjells. Det er <strong>på</strong> tide at de med<br />
ansvar tar seg av veien, den er trafikkfarlig. Den går gjennom en bratt skråning<br />
langs Sandfjordelva i storfelt natur, og nyttes av sportsfiskere, jegere og turister.<br />
Osen i Sandfjordelva er i seg selv en naturperle med Sandfjordneset som en<br />
særpreget halvøy. I bakkant er det klitter og sanddyner mot elva, som danner et<br />
delta i området. Nesset er et eventyr i blomstringstiden av særpregete vekster i<br />
dette saline vekstmiljø med strandrug og mange spesielle innslag, østersurt.<br />
Småvadere holder til i elveosen og det er tilhold av fiskeender, havelle og myriader<br />
av måse med arktiske innslag. Fra fjella rundt kan ørn og ravn holde utkikk<br />
etter en matbit, likesom fjellvåken vil seile <strong>på</strong> søk etter en jordrotte eller<br />
noe annet knabert småvilt. Rev streifer <strong>på</strong> jakt og oteren snuser i elva etter fisk.<br />
Det er en fredelig verden for seg selv her ute bak den hvite brenningen. Lenger<br />
opp i deltaet er det store vidjeskoger med gamle elveleier, og tilhold av småfugl i<br />
buskaset, blåstrupe.<br />
Før i tida var mælen bak neset havn for robåter, og vadestedet gikk over elva<br />
der også. I dag ligger oset i fred, laksefisket med stang tar til først oppe ved<br />
brua. Området blir nå lagt ut til naturreservat, camping forbudt <strong>på</strong> Sandfjordnes!<br />
Jordsalgskontoret må <strong>på</strong> en ganske annen måte enn hittil, vurdere fremtidig<br />
bruk av Sandfjord som boplass for det kommende fiskevær <strong>Hamningberg</strong>. Da<br />
vil produksjonsstedet med kaier og fiskebruk ligge i <strong>Hamningberg</strong>, men folk vil<br />
bo i Sandfjorden. Som de også gjorde for over hundre år siden.<br />
All videre hyttebygging i Sandfjord må derfor stanses til dette prosjekt har<br />
fått grundig gransking. Jordsalgskontoret har ansvar for sin mangel <strong>på</strong> styring<br />
av statens grunn i Sandfjord. Pakting til hyttetomter <strong>på</strong> statens grunn misbrukes<br />
i stor grad, nesten alle bygger som de vil med tilbygg, ekstrahytter , uthus,<br />
veianlegg. Ja, de gruser sine private hytteveier med Statens vegvesens grus!<br />
Det er blitt en helt vill hyttebygging som det ikke er gjort noe forsøk <strong>på</strong> å holde<br />
i sjakk. Som en av oppmålingsvesenets folk sa: «Når vardøværingen kommer<br />
<strong>på</strong> fastlandet, eter han svart rundt seg». Og snart har vi tunnelen over oss.<br />
Haymaking in Sandfjord. - Resyme.<br />
During the German occupation people moved from <strong>Hamningberg</strong> to the huts<br />
and small houses they had in Sandfjord for making hay. They cut their grass all<br />
along the valley, dried it - got it down to the mouth of the river with horse and<br />
by boat to <strong>Hamningberg</strong>. There were no roads then.<br />
The cows went across the mountains along the smalllakes and over to Sandfjord.<br />
People even had some sheep, goats for the milk and a few horses for transport<br />
of the fish on to the racks.<br />
i<br />
I<br />
r<br />
l<br />
i<br />
j<br />
I<br />
I<br />
Falstadholmen oppover-<br />
Og nedover Sandjjorddalen.<br />
51
58<br />
Havna i Klubben.<br />
Grunnmur ogjangsthytte mot Klubben.<br />
l<br />
)<br />
!<br />
I<br />
f<br />
l<br />
l<br />
r<br />
I<br />
{<br />
Russevika i Staurene.<br />
Fiskerka//er.<br />
59
60 61<br />
Rødreven i vinterdrakt -<br />
Og i blåbærmarka.<br />
Aksel G. Johansen og Kvitharen.
62<br />
Slåttonn i Sandfjord.<br />
Fiskebruk i Finnvika.<br />
Vest for elva er kai anlagt i brattfjellet som går ut i fjæra. Kaia har vært murt<br />
opp av storstein, og derfra har kaistolpene gått videre ut til dju<strong>på</strong>la. Fra kaia<br />
går kjørevei opp til hjellanlegg. Der ligger også hustufter og brønn. Det er tydelig<br />
at en la stort arbeid i å få hjellene plassert høyt og fritt med god tørk.<br />
Det er mulig det har vært flere fiskebruk, et vestre og et østre, og kanskje også<br />
et midtre, kanskje til forskjellig tid. Det er nok en gammel samisk boplass,<br />
men var nevnt som boplass med 13 personer i 1825 .<br />
Da eiendommen Finnvika ble overtatt av Nerdrum Olsen, bestefar til Roald<br />
Olsen, var det beitene og slåttene som betydde noe. De hadde stue og fjøs <strong>på</strong><br />
stranda. De øvrige produksjonshus ble muligens revet og flyttet, noe som var<br />
nokså vanlig dengang og fraktet bort med båt.<br />
Da de beste kaiplasser og produksjonssteder med sentrale havner alt var opptatt,<br />
var det gjerne store firmaer som opprettet slike filialer for å ha flere bein å<br />
stå <strong>på</strong>. Man måtte spre mottakene da fisket varierte fra år til år <strong>på</strong> de forskjellige<br />
steder. Ofte overtok «faktoren» <strong>på</strong> stedet den videre drift, og ofte gikk det da<br />
også ut med stedet.<br />
l<br />
r<br />
J.<br />
Finnvika var en typisk grunn småbåthavn, som ikke kunne følge med i utviklinga.<br />
Det var den gang fullstendig veiløst med ville fjellet bak. Det var ikke en<br />
gang hestevei vestover mot Sandfjord/<strong>Hamningberg</strong>.<br />
Ellers tyder navnet Finnvika <strong>på</strong> at samene hadde tilhold der, men dette kjenner<br />
jeg ikke til enda. Evt. utgravinger av tufter vil vise det.<br />
Disse mindre fiskehavnene var gjerne ved en amfiformet strand rundt en ikke<br />
for grunn bukt. Man måtte helst flyte inntil amfistranda også <strong>på</strong> fjære sjø, så en<br />
fikk dratt båtene opp <strong>på</strong> det tørre over lunner.<br />
Finnvika har rester etter et betydelig fiskeanlegg for henging, tørrfisk. De<br />
nyttet småbåt til å trekke <strong>på</strong> land i fjæra. Derfra går et veianlegg opp til hjellbruk.<br />
Det er også et stort bruk nede <strong>på</strong> sletta rett bak båtfjæra, kanskje det eldste.<br />
(Like ved ligger også restene, ruinene etter senere jordbruksbygg, fjøs).<br />
På østsida elva ligger tre hustufter, en med kjellergrop og to med pipe/grue<br />
murt opp av naturstein. (Det lå lenge her en «skjæring» til å henge gryter i).<br />
Jordene er ryddet for stein, som er samlet i små, runde hauger. Det er ganske<br />
stor gressmark, og også utslåtter ovenfor. Dette var muligens tatt vare <strong>på</strong> ved<br />
det senere jordbruk, etter at fiskebruket ble nedlagt og husa flyttet herfra med<br />
båt.<br />
Fiskebruket gikk som så ofte før og siden, konkurs såvidt jeg forstår. Det var<br />
vel ny tiden med andre kommunikasjoner og havner, båttyper som utklasset det.<br />
Huset med kjeller var bolighus, de andre to store grunnmurer og svære gruer/ -skorsteiner<br />
med piper tyder <strong>på</strong> produksjonsanlegg.<br />
Fishing plants in Finnvika. - Resyme.<br />
There are still remnants of the auav. the road for transport of fish to the drying<br />
places for the stockfish on racks west of the river. To the east there are ruins of<br />
plants and buildings. Later there was a summerfarm on the central shoreplace.<br />
The harbour was a typical sailing/rowing boats fishingharbour. Modem boats<br />
made them .give in .<br />
The old name, Finnvika (Lappbay) - suggest an old Lappish site here. There<br />
was quite a big production of codfish in its heyday.<br />
63
68<br />
Gurine ble født i 1907 i Vardø. Hun lever enda i Vardø. De var 7 barn i Segelodden.<br />
I uvær gikk kona hans til <strong>Hamningberg</strong> for å handle over en mils vei i voldsomt<br />
og veiløst ulende. Men var karfolkene dengang som draugen <strong>på</strong> sjøen, så<br />
var kvinnfolka rappe og lette <strong>på</strong> foten som reinsimla.<br />
«Kavringen» var en lignende utpost nærmere Svartnes/ Vardø. Kona omkom<br />
i snøstorm <strong>på</strong> Barvikmyra da hun gikk etter hjelp til den sjuke mannen sin, de<br />
omkom begge.<br />
Anton in Seglan. - Resyme.<br />
It was a very lonely and isolated place for a fis herman and his family. But there<br />
is a good harbour for small boats, and that is the only one around there for a<br />
long distance. The border line between Vardø/Båtsfjord goes through the place<br />
and further on over the top of Segelkollen. The place Seglan has its name after<br />
the profile of the mountain, looking like a sailing ship. The place is in clear view<br />
of <strong>Hamningberg</strong>. During storms his wife had to walk for shopping to <strong>Hamningberg</strong>,<br />
there were no roads those days.<br />
Segelko/len med Prestehytta.<br />
I<br />
l<br />
Vestre havnfjære -<br />
Og Vestre havn/lo.<br />
69
70<br />
østre havn fJære -<br />
Og østre havnjlo.<br />
l<br />
j<br />
Veien mot østre havn.<br />
71
72<br />
Samisk offerring ved SyItevikvann.<br />
Offerringen er svakt oval med mål <strong>på</strong> 7/9 meter. Den har sikkert vært helt lukket<br />
(etter professor 0rnulv Vorren) men har nå en åpning <strong>på</strong> siden som nok er<br />
kommet senere.<br />
Den ligger <strong>på</strong> en dominant gammel strandvoll av sand, singel med utsikt over<br />
Syltevikvannet og med fritt utsyn. Havet har stått inn over Moan i istida.<br />
Den ligger også rett under bakken for fjellet der fangstanlegg var oppe i bratturene,<br />
i form av ledestein for å drive reinen utfor.<br />
Kanskje har ringen vært nyttet som lederplass for den organiserte reinfangsten.<br />
Mye folk har vært med og er kanskje blitt ledet med signaler fra dette<br />
strategiske sted?<br />
Det var nedfor og utfor ura reinen ble drevet, og den har kanskje blitt ledet<br />
med signaler fra ringen eller den har vært offersted etter vellykket jakt. Eller<br />
rett og slett campingplass for lavvo? Men der finnes ingen grue!<br />
Mer tvilsomme er fangstanlegg og fallgraver langs vannet nedenfor. DeW
11II<br />
74<br />
Selve blotsteinen ?<br />
Ytre Syltevik, fiskeværet fra mellomalderen. '<br />
Yttervika er dialektformen, henholdsvis Innervika for den andre.<br />
Ytre Syltevik har tufter etter bosetting fra 1500-tallet, altså et stort fiskevær<br />
som vi kjenner til fra manntallet da over 50 mennesker holdt til her. Tomtene er<br />
enda ikke målt opp. I fjellene synes forhistoriske strandsoner, og succes sive<br />
strandvoller .<br />
Yttervika er en typisk amfibukt under høye ville fjell. Det er en brukbar<br />
strand for landsetting av småbåter, men det bryter med brenning i <strong>på</strong>landsvind<br />
fra Syltefjorden i NV.<br />
Tuftene ligger tett plassert innenfor båtfjæra, med brønner og gammetufter ,<br />
fjøs. Jeg har mistanke om at samme drueklasesystem er nyttet som ved bosettinga<br />
<strong>på</strong> Vadsøya fra denne tid.<br />
Det er mye drivtømmer og rekved, material i denne fjæra, noe som sikkert<br />
var av stor verdi før i tida til material og brensel. Det er også fjærer med mye<br />
ved og tømmer mellom Yttervika og <strong>Hamningberg</strong>.<br />
Denne fjæra er passe dyp, ikke for djup og ikke for grunn for småbåter både<br />
ved flo og fjære, noe som er avgjørende for småbåtfiske med seil og årer. Man<br />
kjenner derfor lett igjen denne amfibukta som var populær for denne driftsform.<br />
Man kan faktisk seile og ro båtene rett i land, og dra dem rett opp av havets<br />
favntak som går hvitt utenfor.<br />
Sandgrunner som Persfjord og Sandfjord ved <strong>Hamningberg</strong> var ubrukelige.<br />
Også selve «sanden» i <strong>Hamningberg</strong> og i Makkaur/Sandfjord og i Ytre Syltefjord<br />
var det. Båter og kaier ble der lagt til den dypere del av havna. En langstrakt<br />
sand er død og ruin for seil og robåter. Båtene skulle jo også trekkes opp<br />
av et helt båtlag.<br />
Skattelister fra 1500-tallet nevner stedet og etter folketellingen i 1825 har det<br />
over 40 personer.<br />
Muligens og sannsynligvis er det en langt eldre samisk bosetting, i alle fall sesongvis<br />
langt før.<br />
Det er «kjørevei» for hest til været, den tar opp til Moan langs Syltevikvannet<br />
som ligger rett innenfor, en knapp halvtimes vei. Ned mot vannet er det også<br />
store myr- og sivslåtter . Og gode bærmarker for blåbær, også en del molter.<br />
Fiskeværet bør graves ut og fredes, ruinene bør vernes. Familien Green fra<br />
<strong>Hamningberg</strong> har i dag en hytte som ble mye nyttet under krigen - til bærsanking,<br />
fiske og jakt. I de senere år tillaksehytte med laksefiske under Munken.<br />
Anthon Green har nyttet den inntil de senere år.<br />
75
78<br />
Fjellet trakk også til seg rovdyr som rødrev og fjellrev, oter (for hi og fugl,<br />
egg) likesom sel har tilhold her ute i de flate fjellhyllene i vannskorpa ved Klubben<br />
ytterst ute. Den kaster også ungene sine der. I den rike vegetasjonen holdt<br />
smågnagerne til, og de trakk rovfugl hit, skuddpremien kunne gi noen ekstra<br />
kroner. Åta i sjøen trakk fisk og fugl dit, som igjen trakk folk etter seg.<br />
Her ligger også nærmeste småbåthavn <strong>på</strong> lang lei, det er ingen andre før i Yttervika.<br />
Det er denne småbåthavna, og strand til setting av småbåt som har avgjort<br />
valg av bustad. Det er ingen havn innenfor før i 0sterelv, og den er dårlig<br />
nok <strong>på</strong> sanden der. Og så tilgangen <strong>på</strong> rekved og drivtømmer i fjæra.<br />
Andreas Bruvoll in Syltevik. - Resyme.<br />
The family could go by horse/wagon along Syltevik-lake/Sandfjord to <strong>Hamningberg</strong>.<br />
There is a sort of channel for keeping the boat, and pulling them ashore<br />
there. They had even a haying/fishing hut at Syltevik-lake. They had cattle<br />
and horse. And they had to improve the track through the wilderness. Husband<br />
and wife were partis ans during the war, and were driven away into hiding by<br />
the Germans who killed their cattle and arrested a deserting German soldier and<br />
some Norwegian partisans. It was an important place for informations as to German<br />
shipping, doing it much harm by allied bombers.<br />
It is the only harbour for small boats in the neighbourhood. It was a good<br />
place for fishing, shooting, gathering eggs/birds.<br />
Stua motfjellet.<br />
Gang ti/fjøset.<br />
79
I1<br />
80<br />
Båter i opplag.<br />
Hjellene venter <strong>på</strong>jisk.<br />
Veien heim -.<br />
Legg 11 - <strong>Hamningberg</strong><br />
Fra Indre Sylte vik.<br />
81
84<br />
Samiske røyser mot eller jar rein?<br />
Røysene har nok vært høyere.<br />
Fiskeværet Makkaur - Sandfjord.<br />
Lengst vest ligger det noen rester av gammer som kan være eldre enn fiskeværet,<br />
og altså samiske evt. De ligger innenfor steingjerdet lengst mot vest. Husa<br />
er nå muligens flyttet vekk, det var vanlig når et fiskevær opphOJrte. Turister har<br />
fylt igjen ene kjelleren med søppel, såkalt naturvern. Vi får en ekstra jobb med<br />
å rydde det vekk. Det er bare to «nybygg» innenfor steingjerdet som ser ut til å<br />
markere «fiskeværet» med sine fiskebruk, kaier og brygger, båttrekk utenfor<br />
gjerdet.<br />
Det er her også oppsatt merkesteiner, slik at det strategiske feltet er sikret for<br />
denne virksomheten. Utenfor og innenfor er det ikke brukbare forhold for denne<br />
drift.<br />
Det er tydeligvis grensesteiner, som vel markerer indre og ytre grenser for<br />
fiskebrukenes eiendom, antakelig privat utskilte eiendommer fra opprinnelig<br />
statsgrunn. Det er nyttet bumerke istedenfor forbokstav <strong>på</strong> etternavnet.<br />
Væreiere var tydeligvis <strong>på</strong>passelige med å markere sine eiendommer i forhold<br />
til statsgrunn. Kaigrunner var de helt avgjørende strategiske posisjoner for en<br />
væreier, fiskekjøper - også for å eliminere konkurrenter.<br />
Det markante steingjerde ser ut til å avgrense fiskebrukene, muligens for å<br />
holde husdyra vekk innenfor der beitene var. Alle fiskebrukene ligger langs denne<br />
strategiske landingsstranda, der kaier, brygger og båttrekk stod, kort sagt<br />
det eneste mulige mottak. Det har også markante steinveier, der transport sikkert<br />
foregikk av hengfisk og utstyr.<br />
Båtopptrekk med sine gangspill markerer tydelig de forskjellige kaier og båtstøer<br />
til fiskebrukene, også for «setting» av båtene. En dreibar stokk med hull<br />
for spaker er satt <strong>på</strong> ende, står i et rammeverk som er slått ned i jorden eller belastet<br />
med stein eller steinkasser . De er derfor viktige for markering av tidligere<br />
båtstøer.<br />
I dag er det laksefiskere fra Båtsfjord som hver sommer fisker laks her med<br />
varierende resultat. Selen (havert) er nokså plagsom, likesom fallvinden ut fjorden<br />
er forferdelig hard.<br />
R5
86<br />
Laksebua er nokså primitivt satt opp for sesongbruk til laksefiske om sommeren.<br />
Båtstøa rett riedfor med forhaling av småbåt i bøyer er nokså praktisk.<br />
Bua er satt i tomta etter det innerste fiskebruket.<br />
FiskehjelJen står igjen i branntomta etter den andre og ytre laksebua i tomta<br />
etter det ytterste fiskebruket. Den er brent og kompliserer oppmåling av opprinnelige<br />
grunnmurer.<br />
Sandfjord er et svært vanlig navn i Øst-Finnmark der mange elver danner typiske<br />
sanddeltaer. Foran det karakteriserende navn Sandfjord ble da satt et 10kcilnavn<br />
- for å hindre forveksling med andre Sandfjorder . Sandfjorder var<br />
dårlige og beryktede havner.<br />
Men de er gode trålergrunner, ikke minst for rundfisktrålere. De drar opp<br />
trålen helt inn pa sanden i <strong>Hamningberg</strong>, Sjåvika, Makkaur/Sandfjord og Ytre<br />
Syltefjord. Før i tida fikk fisken fred <strong>på</strong> slike utplasser. Det forklarte de nisjer<br />
denne utmarksnæringa drev med småbåt- C?g suksess.<br />
Makkaur - Sandfjord. - Resyme.<br />
This is an old harbour, but now given up. The harbour is not good enough,<br />
strong winds prewail between the steep diffs. There were plants for stockfish in<br />
the old days of rowing and sailing boats. The important thing then was to be<br />
dose to the fish. Makkaur is one of the stormiest and most dangerous coastlines<br />
in Finnmark, and in whole Norway.<br />
Bumerke <strong>på</strong> grensestein.<br />
Steinristning i grensen.<br />
Laksebu i grunnmur.<br />
87
88<br />
Ytre Syltefjord.<br />
Dette fiskeværet avløste nokså seint og nokså brått flere mindre steder lenger<br />
inne i Syltefjord: 0sterelv/Hamna/Jonjok/Finnes/Nordfjord. Ytre Syltefjord<br />
var mere strategisk da, og igjen <strong>på</strong> grunn av kort utror til fiskefeltet. Det lå jo i<br />
Syltefjordgapet som kan stå fullt av torsk under vårfisket. Det er lang utror og<br />
hard seilas inn den lange fjorden. Det kjennes å ro eller seile en fullasta båt. Ytre<br />
Syltefjord kom - seint men godt, selv om ikke storhetstiden ble så langvarig,<br />
godt og vel 50 år.<br />
Det var ingen vei derfra, bare en sti. Gjennom været går en stri elv, som det<br />
ble bygd en solid bru over av tømmerstokker <strong>på</strong> steinkar. Det ble også lagt ut en<br />
liten molokrok til et visst vern mot sørausten som kunne stå inn fjorden. Vi har<br />
hørt at det lenge ikke var rorburom i været, men at nord farerne måtte ligge om<br />
bord i båtene sine. Der var det så trangt i bakhuset som vel nærmest var kokehus<br />
- at de lå som best de kunne under seil og presenninger.<br />
Men disse utværa grodde nok opp fordi vårsesongen var kort, og det var så<br />
mye fisk at med kort utror kunne de faktisk lempe fisk <strong>på</strong> land, og ta flere utror<br />
samme dagen. Makkaur/<strong>Hamningberg</strong> var sprengt alt, fremmedbåt kom ikke<br />
til. Fisken skuklle jo også henges, det måtte være plass til hjellbruk. Det måtte<br />
også være god tørk, og Ytre Syltefjord har et laglig klima, sjøl havtåka klarner<br />
opp der. Det hadde nok folk merket seg, som lå etter egg og ellers <strong>på</strong> fiske utfor.<br />
Alt dette gjorde at Ytre Syltet jord fikk en hektisk oppblomstring så lenge fisket<br />
ble drevet med ro/seilbåt som ble «satt» i fjæra. Ytre Syltefjord hadde også<br />
en rimelig fjære for det i godværet. Dessuten hadde stedet en annen ressurs<br />
- mye bakkesil som ble nyttet til agn, og som trakk fisk dit. Det store fuglefjellet<br />
forteller oss også at det sto åte/fisk utfor.<br />
Det var bortimot 200 mennesker <strong>på</strong> det meste, og med fremmedbåt kunne det<br />
nok være 500 mennesker i været. Så det krydde godt med båter. Dette forhold<br />
spilte også en stor rolle for suksessen med det nye fiskeværet. I <strong>Hamningberg</strong><br />
var det verken mere plass til bruk, kaier eller båtplass - <strong>på</strong> land. Det ble for<br />
trangt med «setting» av båt, som vi jo kan se <strong>på</strong> fotos fra 1890-åra. Båtene kunne<br />
ikke ligge ut<strong>på</strong>, da kunne en lett miste alt under en vårlig søraust kuling. Så<br />
jeg vil tro at Ytre Syltefjord avlastet <strong>Hamningberg</strong>/Makkaur i deres storhetstid,<br />
med en viss naturlig ekspansjon som skummet overskuddet av denne topperiode<br />
rundt 1900-tallet.<br />
Det går en gate gjennom været langs kaiene og fiskebruk, mens hus og butikker<br />
ligger <strong>på</strong> øversida. Det var etter måten frodig i Ytre Syltefjord med jorder<br />
og hager omgitt av beitemark oppover dalen langs elva.<br />
Ellers lå stedet nokså innestengt av svære fjell, først og fremst Staurene utenfor<br />
men ville stup mot havet og blokkmark til fiells. Det var båten og havet som<br />
førte trafikken. «Lokalen» anløp, og fra Harbaken i <strong>Hamningberg</strong> holdt man<br />
øye med den, så man visste når den skulle runde Spira i <strong>Hamningberg</strong>.<br />
Om man nå syns det ser tungvint ut både i Ytre Syltefjord og Makkaursandfjord,<br />
så glemmer man lett de lange kaiene som preget slike fiskevær. Vi<br />
kan bare se <strong>på</strong> gamle havnekart over <strong>Hamningberg</strong> fra I880-åra, så ser man<br />
hvilke veldige kaier de laget og da såvel i lengde som i bredde. Kai var<br />
innlastingsrampe og losseplass for båten, men også transportbane rett inn <strong>på</strong><br />
pakkhuset som også sto <strong>på</strong> peler i inste fjæra. Og kaia var laste- og lagerplass<br />
for fisk i svære hauger når det gikk som villest og verst. Kaia var «overkasta»<br />
som de sa - med fisk, overlasta med fisk.<br />
Arbeidet og kostnaden med kaier var en vesentlig utgift for væreier/fiskekjøper.<br />
Det var et gode som fiskeren ikke betalte noe for. Fiskekjøperne holdt<br />
store utgifter og forpliktelser for å kunne yte fiskerne service, og for å kunne<br />
drive sin egen produksjon uten stønad fra noe hold.<br />
I en viss periode var det en etter måten ganske tett kjede av fiskevær fra<br />
Mak kaur /M ol vi k/Makkaur -Sand fj ord/Ytre Sy I tefj ord/<strong>Hamningberg</strong>/Finnvika.<br />
Man kunne også i denne kjeden ta med de tidligere Ytre Syltevika og<br />
Sandfjord. Man kan nesten si at hvert eneste sted som <strong>på</strong> noen måte kunne nyttes<br />
til dette formål, det var utnyttet hundre prosent. Det var selvsagt fisketyngden<br />
her i 0sthavet som var første faktor, dernest klimaet for tørrfisk vår og<br />
høst, (Vardø har Norges eneste arktiske klima med under 10 gr C sommertemperatur).<br />
Og endelig et folkeferd som var født i båten, som aldri var redde <strong>på</strong> havet -<br />
(før det var for seint). Dessuten en sosial klasse med energiske og dyktige fiskekjøpere.<br />
Og som siste og avgjørende faktor - et selgers marked i Europa. Til<br />
slutt må man sjølsagt nevne nøysomhet og arbeidsomhet i alle sosiale ledd, og<br />
en befolkning som var vant med kamp i en karrig natur med eksistensminimum.<br />
Fisken var gullet, var gloriaen i tilværet, underet som Gud hvert år sendte til<br />
disse fiskeværene. Og de var alene om fisken, det fantes ikke båt fra andre land,<br />
det eneste var Russland som begynte å lære. (Og som etter hvert overtok vår ekspertise).<br />
Legg 12 - <strong>Hamningberg</strong><br />
89
90<br />
Man må beundre denne periode som greide å holde denne virksomhet i gang<br />
<strong>på</strong> økono'misk lønnsomme prinsipper. Produksjonskostnader pr. fisk ville totalt<br />
utkonkurrere det enormt effektive fiske vi driver i dag - men med en prohibitiv<br />
kostnad pr. fisk, som snart faktisk stanser en del av storindustrien <strong>på</strong> havet<br />
som en del drømte om, og som mange har vanskelig for å løsrive seg fra.<br />
Industrialismen har bommet <strong>på</strong> en fatal faktor: produktet blir dyrere og ikke<br />
billigere med vår tids masseproduksjon.<br />
Ellers er vi sjølsagt underlagt samme natur som såkalt primitive jeger/fiskestammer:<br />
landet har ikke bæreevne for mer enn en viss populasjon. Folkene og<br />
familiene i Molvik måtte nomadisere mellom Syltevik og Molvik og andre steder,<br />
de drevet utstrakt skiftebruk <strong>på</strong> disse ressursene. Vi beiter snaut.<br />
Vi snaubeiter , bak oss ligger erosjon, svarte hav, tomme gruver, oljekilder og<br />
utpinte jordmarker, neddemmete dalfører. Og hva fikk vi - overproduksjon,<br />
sløsing, og som skriften sier: forfengelighet.<br />
Outer Syltefjord. Resyme.<br />
Rather late this fishing harbour was established inside the famous birddiff. People<br />
from scattered sites in Syltefjord established themselves here - doser to<br />
the fishinggrounds.<br />
Makkaur/<strong>Hamningberg</strong> were already fully developed, and the new fishing<br />
village flourished as long as the boats were pulled ashore, but with the growing<br />
motorboatfleet, these harbours were not competitive for long.<br />
The village had some 200 people, and with the visiting fishermen from Lofoten,<br />
the population in the spring codfishing season might be some 500 people -<br />
and lots of boats.<br />
People visiting these abandoned fishingharbours today, get a false impression<br />
- because of all the long quays, they are all gone. And behind the quays there<br />
were fishing plants, and racks behind racks for the stockfish.<br />
)<br />
l ,<br />
Gamle båter ijJæra.<br />
Pakkhuset går ned.<br />
91
92<br />
Syltefjordstaurene.<br />
De fleste folk jeg har med i Staurene er vel nøgde med turen, selv om været kan<br />
være friskt eller vi møter skodde. Alle værlag har sin spesielle sjarme. Det verste<br />
er når brenningen i Raudstaven sier meg at det er uråd å lande i Staurene, og<br />
lite farbart. eller nårjeg ser det er garantert dårlig fotovær .<br />
Men enkelte turer blir jo fulltreffere, som i fjor da vi så jaktfalk, havørn,<br />
hvithval og havert <strong>på</strong> samme turen. Noe egenartet og særpreget dukker alltid<br />
opp, og den veldige rammen av Ishavsnaturen gjør alltid et mektig inntrykk.<br />
Selv en oldtimer kommer i ekstase når jeg aleine famler meg fram langs kysten<br />
hjemover og bare aner fjellene som silhuetter under høsthimmelen.<br />
Denne gangen drar jeg ut med en gammel kjenning, den profeSjonelle fotografen<br />
Erik Lind fra Stockholm. Han har vært med meg før, men han lar sin<br />
Ulla bli hjemme i karavanen i Sjåvika. Hun er litt utrygg <strong>på</strong> Ishavet når hun ser<br />
den vesle båten. Det er ellers typisk at folk kommer igjen, de glemmer ikke<br />
<strong>Hamningberg</strong> og farten til det ville fuglefjellet.<br />
Fra Sjåvika går båtferden langs en geologisk interessant strand med koppmoll<br />
under stupbratte fjell. Her ser en tydelig strandlinjer fra istida oppe i fjellet,<br />
og også nyere strand voller. Det er lagdelte bergsorter i interessante formasjoner,<br />
og de forrevne odder og skjær som havet har slått ut gir landskapet et<br />
vilt vitnesbyrd om urkrefter i naturen. Landskapet er helturørt av inngrep.<br />
De veldige samlinger av drivtømmer og rekved vitner om havstrømmenes evige<br />
arbeide langs disse lavarktiske kyster. Om sommeren er fargetegningen i vegetasjonen,<br />
fjell og stranda med vekslinger mellom flo og fjære en skjønnhetsopplevelse.<br />
Det er også langs denne kysten inn mot Syltevika tilhold av et interessant fugleliv.<br />
Her kan man se sjøfugl med et markant innslag av arktiske arter, havert<br />
og kobbe, joene jakter <strong>på</strong> toget av krykkjer som stryker fram og tilbake langs<br />
landet <strong>på</strong> vei mellom Ishavet og Staurene.<br />
I Sjåvika er det et rikt liv av vadere i de store tilllgbruene, yndet og populær<br />
l<br />
t<br />
mellomrasting for ymse trekkfugler. Utfor strømoddene kan en se sel og sjøfugl<br />
drive sitt fiske, mens skarven kviler ut <strong>på</strong> sine spesielle skjær og berg, og annen<br />
sjøfugl hviler ut inne i bayer og bukter.<br />
Oter og rev ferdes langs landet, og havørn kan holde til i hauger og nes.<br />
Rundfisktrålerne kan en også se i sving sammen med en fiskeflåte i de ymse sesonger.<br />
Syltefjorden er en rikfiskefjord.<br />
Området vi skildrer er et naturreservat, ikke bare for sitt geologiske særpreg,<br />
men også for en del arkeologiske verneverdier i eldgamle boplasser som nå er<br />
forlatt, og fuglelivet.<br />
Kysten innover fjorden danner en interessant og vill ramme for biotoper som<br />
har relasjon til fuglefjellet Staurene.<br />
Reservatet bør nok forlenges innover hele denne østre kysten av Syltefjord<br />
innover mot 0sterelv. I hvert fall som landskapsvernområde. Det spørs om det<br />
ikke også i østre bakkant skulle økes til og med Kvalbeinvannet. Camping bør<br />
nektes i dette reservatet.<br />
Det er om å gjøre at veien inn til 0sterelv/Syltefjord ikke blir lagt langs kysten,<br />
men opp gjennom Gunnargamdalen og bak Tavla. Også en naturlig trase<br />
for en sommervei. Det er ikke så mange eller lange kyststrekriinger urørt rundt<br />
Varangerhalvøya lenger.<br />
Vi ser noen havert som vanlig utfor Svartnes og Gamviknes, de fisker i strømdraget<br />
for disse oddene. Fisken samler seg her i strømskiftet, men det setter også<br />
farlig sjø. En god ting er at kysten her i Syltefjorden er så rein for skjær og<br />
grunner. Men en må være lokalkjent.<br />
Vi får en god dag i fuglefjellet under Storalkestauren der havsulene hekker.<br />
Og vi tar mange fotos av de ville fjellskar og stup der fuglene virvler vilt i værdraget.<br />
Lind tar også noen lydopptak av fuglenes symfoni i sjøens brenning og<br />
vindens sus.<br />
Men vi setter ut over langs Staurenes lange skigard av skjeve pinnakler og<br />
spir. Lind er en dreven fotograf, og er stadig våken og skuddklar for hver krå<br />
og kne, for hver pynt og odde vi svinger rundt etter nye motiv. Vi setter rett inn i<br />
sjøsprøyt og skavl forbi en fjellstaur med strøm nes for, og Lind tar sine shotsda<br />
jeg skriker: «Hvithvalen kommer»!<br />
Midt i fokus av fotofeltet boltrer seg en stim av hvithval som torpedoer av elfenbein<br />
i kaskader av sjøsprøyt. Lind vokser med situasjonen og knipser løs<br />
med nærfotos av Ishavets arktiske storfisk - hvitfisken, beluga.<br />
Vi slår av motoren, og jeg ror langs kløfter og skar, nes for å se om flere kommer<br />
strykende <strong>på</strong> næringssøk langs gjerdet, garden av staur og nes. De går etter<br />
åte, <strong>nett</strong> som fuglen som hekker i fjellet over. Vi ser en enslig hval gå rundt <strong>på</strong><br />
søk inne i en trang kløft, og nå får jeg min sjanse med noen fargefotos. Lind<br />
hadde svart/hvitt i sitt kamera. Den søker etter åte som strømmen nok har presset<br />
opp i denne kilen. Så jeg får flere gode fotos.<br />
Men så kommer en gummiflåte med <strong>på</strong>henger settende inn mot oss fra et<br />
forskningsfartøy. Det er selforskerne fra Fiskeridirektoratets Havforskningsinstitutt<br />
i Bergen.<br />
De gransker havertens og selens tilhold ute i Klubben, og skal følge med dens<br />
vekst langs kysten. Den øker sterkt i antall, mens den var truet bare for noen år<br />
93
Legg 13 - <strong>Hamningberg</strong><br />
Havsule og lomvi.<br />
Fisk og jugl.<br />
-.- ./<br />
97
98<br />
Havforskere.<br />
Forskningsfartøy under Staurene.<br />
Havsuler i Staurene .<br />
. . ,<br />
::1' .. _ '<br />
Kokleare under fuglefjellet.<br />
99
I ,<br />
I1<br />
I,<br />
100<br />
Ringvi og lomvi.<br />
Krykkje <strong>på</strong> reireT.<br />
Lunde og alke.<br />
Krykkje.<br />
101
"<br />
,<br />
ti<br />
I<br />
,I<br />
102<br />
Ordovann/Syltefjord<br />
«Kongsfjord Il er ikke avhengig av Ordojavre, selv om det selvfølgelig ville<br />
gjøre det enda mer attraktivt». Berlevåg bør selv ta for seg kritikk og vern av<br />
Kongsfjordelva overfor dette prosjekt i Kongsfjorden. Jeg går bare inn <strong>på</strong> overføring<br />
av Syltefjordsvassdraget, og konsekvensene for Syltefjordelva og omegn.<br />
l km nedenfor oset av Ordo blir det reist en 16 m høy demning. Alt vann fra<br />
Ordo tas vekk fra utløpet. Det blir bygget traktorveg og anleggsvei til hoveddamstedet.<br />
Med alt hva det innebærer av ruin i den urørte naturen. I overslagene<br />
er det ikke tatt med utsetting av fiskeyngel, (enda dette skulle jo vært en selvfølge).<br />
Produksjonsøkningen fra Ordo blir ren sommerkraft.<br />
Konsekvensene for Kongsfjordelva må bli totalt ruinerende (hvis de da ikke<br />
har tenkt å skjøte <strong>på</strong> med sommervann fra Ordo). Men som sagt: dette overlater<br />
jeg sports- og yrkesfiskere i Kongsfjord/Berlevåg å ta opp. De er lokalkjent.<br />
Men elva må jo bli tørrlagt i og med at vannet skal gå i tunnel fra Kongsfjord l<br />
ned til Kongsfjord Il, og elveleiet blir tørt. (Tunnel, grøft eller rør).<br />
Det blir neppe vist noe hensyn. Dette så mye mer som kraftlaget ikke har lagt<br />
to pinner i kors for å ta omsyn til tørrlegging av Kongsfjordelva under Kongsfjord<br />
l. Slik at det forrige sommeren ble en samling kulper for alle med hendig<br />
svenskepilk. Og med skader for gyting, rogn og yngel. Og slik at de ikke med en<br />
eneste yngel har prøvd å rette opp skadene i Julelva. Kravet fra Leirpollen/Tana<br />
må være å få revet ned den en meter høye jordvollen for Faccabæljokka. Nå<br />
når de har fått en faglig vurdering for dette, bør de ta konsekvensen. Alle andre<br />
kunstige tiltak fører ikke fram.<br />
Kongsfjord Il vil ødelegge Kongsfjordelva totalt, ruinere den. Det er merkelig<br />
til godord <strong>på</strong> forhånd med kraftutbyggere - etter<strong>på</strong> retter de ikke engang<br />
opp sitt skadeverk med yngel.<br />
I Pasvik gikk det en masse år uten utsetting av ørret yngel. Det er enda ikke<br />
lagt to pinner i kors for å rette opp, redde en av landets flotteste laksestammer<br />
- Pasviklaksen. Det er ikke gjort noe for å få den forbi Skoltefossen, Harefossen<br />
og videre. Ja, det er ikke en gang satt ut lakseyngel. Men til mitt emne<br />
for denne artikkelen - Ordovassdraget.<br />
Jeg oppdager at Kongsfjord Il i høy grad angår Syltefjord med alternativ<br />
demning av Ordojavre. Det vil gjøre en stor bekk ut av Syltefjordelva, det vil<br />
ødelegge temperaturen i elva med flere grader (Ravdul er flere grader kalderen<br />
enn Ordojåkka), og det vil endre totalt både tørrlegging av elva om sommeren<br />
og nedising om vinteren. (Merkelig nok foreligger ingen oppgaver over hvor<br />
mye vann som går ut av Ordovann i Syltefjordelva, det hadde jo vært vesentlig<br />
å vite. Det er typisk for hvor likegyldig slike prosjekteringer er for konsekvensene<br />
av andre forhold enn de krafttekniske. Altså hvor mye vann det blir<br />
igjen i elva).<br />
Det vil ødelegge elva som lakselv, og antakelig også som blinkelv . Begge to er<br />
fisker som er meget vare for endring i forplantingsvilkår. Yngel/rogn er enda<br />
mer utsatt. Derfor er da alt også begge fiskeslag <strong>på</strong> retur, og ikke minst blinken<br />
som i alt for stor grad er blitt oversett, og fullstendig herjet med garn og det som<br />
verre er.<br />
Varanger kraftlag har ved sin Kongsfjord l utbygging, ved overføring av øvre<br />
Julelva ødelagt denne meget gode blinkelv . Lokalfolk har nok hjulpet godt til<br />
med garnstenging av elveosen, og tjuvfiske i elva. Men Kongsfjord 1 drepte selve<br />
gytedalen i elva (som ofte <strong>nett</strong>opp er i de øverste elvedelene. Smlg. Ravdul i<br />
Syltefjorddalen, Hestedalen i Komagelva). Det ser også ut til å være viktig for<br />
blinken at vassdrag kommer fra vann. Den søker dit - som i Syltevikvann, det<br />
er mulig den overvintrer der. Den går som kjent til sjøs om våren og opp igjen i<br />
august. Men jeg tror vann, innsjø betyr mye for blinken i samband med en stabil<br />
temperatur. (Spørs om ikke dette gjelder laksen også mange steder. I Nyelv<br />
nyttet den å gå opp i to vann i elva - det samme også i Grense Jakobselv. Fra<br />
slike vann gikk den så opp eller ned <strong>på</strong> elva for å gyte).<br />
Blinken ser ut for å være en mangelfullt utforsket fisk i Norge. F.eks. er både<br />
rapportene om Julelva og Syltefjordelva svært magre med omsyn til forskningsinformasjon<br />
konkret fra åstedet. Det ser ut som folk og fagfolk blir mest var<br />
blinken når den forsvinner - etter kraftutbyggmg, regulering og totalt hensynsløst<br />
og all slags rovfiske. (Stenging av elveos, eller utstrakt garnfiske i sjøen<br />
med garnlenker. Noe som f.eks. var fast skikk <strong>på</strong> sanden utfor 0sterelv).<br />
Til slutt vil jeg si at også for Syltevikvannet i Syltevik kan Syltefjordvassdraget<br />
ha betydning. Blinken vil passere Syltevik - 0sterelv - <strong>på</strong> vei inn<br />
mot Syltefjordelv . Og en del fisk vil gå opp i Syltevikelva. Men en total svikt for<br />
den innerste elva kan også desimere Syltevik. Blinken er perlen i dette vannet,<br />
selv om den også der kjemper med fjellrøye (og bekkerøye kanskje), isfiske og<br />
andre forhold. Rovfiske i elveos desimerte også der bestanden.<br />
<strong>Hamningberg</strong>ere hadde og har enda enkelte lakseplasser i fjorden, og har derfor<br />
en viss interesse i denne saken. Syltefjordvassdraget har derfor ringvirkninger<br />
i et stort område. Også for fuglelivet, men det vil jeg vente med til en rapport<br />
foreligger, og også de ytterligere om elvene og vanna.<br />
Til slutt må jeg vel ta med noen ord om kraftutbygging generelt i 0st<br />
Finnmark. Varangervidda er meget liten, men den er helt spesiell, vårt eneste lavarktiske<br />
område. Kongsfjord 1 har rumstert kraftig. Denne vesle vidda tåler<br />
ikke mer, og jeg finner det vilsomt om en så hensynsløs utbygging i det hele<br />
skulle vært foretatt, som Kongsfjord l.<br />
Makkaur er Norges vindrikeste og vindsikreste sted, en av de ultrarnoderne<br />
og kraftige vindmøllernotorer ville vært et bedre forslag i dag. Tidevanns-<br />
103
I1<br />
I<br />
I<br />
JOIl<br />
fangst. Vassdraget betyr derfor mye for sjøfiske i fjorden og for sportsfiske i<br />
området.<br />
Vassdraget har 10 års vern fra 19'13. Ordojavre vil gi en årlig avkastning <strong>på</strong><br />
1800 kg fjellrøye, og sportsfiske for folk i området. (Men det spørs om det ikke<br />
blant fjellrøya også tas mye blink)? Det er 3 mil fra sjøen til Ordojavre, og fisken<br />
går helt opp dit. Våre eldste lover i Norge hadde et eget vern for fiskens<br />
frie ferd fra havs til fjells.<br />
I Lapprneisen nr. 2-80, s. 45 har Reidar Hindrum en kort skisse av (Fugle)<br />
Undersøkelsene i Julelva og Vesterelva (Syltefjordelva).<br />
«Vi har fått en brukbar oversikt over hekkefuglfaunaen i området Syltefjordc<br />
dalen. Områder som Ravdul og Ordojavre med Svanevatna er interessante<br />
våtmarksområder. Julelva er meget skogrik. Det er gjort interessante observasjoner<br />
der. Det vil bli foretatt ornitologiske vernevurderinger av disse vassdragene».<br />
Hindrum/ Tromsø Museum opplyser i brev at museet evt. vil utføre geologiske,<br />
botaniske, ferskvannsbiologiske og ornitologiske undersøkelser i hele dette<br />
området til sommeren (81) og i 1982 for å kunne uttale seg om det planlagte inngrepet.<br />
Dette vil det i så fall også bli skrevet rapporter om.<br />
Øst-Finnmark er kommet til en korsvei mellom industrialisering og livsstil.<br />
Pasvikelva er bastet og bundet, forurenset, Kongsfjordfjellet demmet og dammet,<br />
Tana er heldigvis uten fosser, men forurenses. Industrien eter seg utover,<br />
til dels med underskuddsoperasjoner.<br />
Finnmark overvurderer sine ressurser, det er små områder. Det går inn for et<br />
forbruk og en levestandard det ikke er bæreevne for. Landet tåler heller ikke<br />
den sentralisering og industrialisering som har vært en ønskedrøm alt for lenge.<br />
Rovdrift av ressurser må avløses aven mer sparsom holdning. Jordbruk/ <br />
skogbruk har snart nådd sin maksimale grense, fiskerne og fiskeindustrien makter<br />
ikke en koordinering aven konstant økning, drømmen om et industri - Ruhr<br />
er ikke bare en utopi, men et farlig mistak som vil ruinere Finnmark.<br />
Gud skar ut elvene som formet ut fjordene, havet slo ut kysten og vidda ble<br />
fri for en istid. La oss ikke legge igjen en ruin til nes te isbre sletter våre spor.<br />
Selv om jorden blir et øde skall, burde vi leve her i en mer ydmyk rolle. Regien<br />
ligger ikke i våre hender.<br />
Ordo Lake/ Syltefjord.<br />
The article describes the grave consequences of demming the waterways for the<br />
purpose of power-plants. The river from Ord o enters Syltefjord and influences<br />
the salmon and arctic char in the fjord and even may be in Syltevik-lake. The<br />
powerplants in Kongsfjord have al ready badly influenced the salmonriver there,<br />
and the demming of Ordo lake will do tlie same to Syltefjordriver. The salmon<br />
and arctic char in Syltefjord will be badly influenced, and this might in turn ruin<br />
the arctic char entering Syltevik La ke from Syltefjord. The article mentions damage<br />
done to arctic char in Jule-river, harrned earlier by demming from these<br />
power plants. The rather small Varanger-plain can't take any more devastation<br />
from power plants.<br />
Tyskerkaiajra 1944 ble Samvirkelagets kai 1947.<br />
«Fuglemannen».<br />
107
j<br />
I<br />
I<br />
108<br />
Lokalen ekspederes.<br />
-<br />
Mange og lange kaier i <strong>Hamningberg</strong>.<br />
----<br />
.,...0.1. _ ",-"<br />
J<br />
)<br />
I<br />
I<br />
I<br />
. I<br />
I<br />
I<br />
I<br />
I<br />
Inn Syltefjorden.<br />
\09
110<br />
Smålaksen.<br />
Fjelljiske.<br />
r<br />
I<br />
I<br />
I<br />
I<br />
I<br />
I<br />
Gamle kart og fotos fra <strong>Hamningberg</strong>.<br />
<strong>Hamningberg</strong> var i en periode det største og mest strategiske fiskevær i Båtsfjord<br />
kommune. Ja, i hele Øst-Finnmark var det i flere tiår en god nr. 2 i fiskeproduksjon<br />
etter Vardø - som da var Norges største fiskevær. Og selv<br />
fiskesamvirkelaget i <strong>Hamningberg</strong> kjøpte over 500.000 kg fisk.<br />
Storhetstiden var i periden frem mot 1900 da overgangen til motorbåter slo ut<br />
de eldgamle driftsmåter i de strategiske utvær. (Men jeg er ikke så sikker <strong>på</strong> om<br />
ikke oljeprisen igjen kan tvinge produksjonssentra nærmere fiskeforekomstene).<br />
Dette førte til at hver eneste kai grunn i <strong>Hamningberg</strong> var nyttet til fiskemottak,<br />
til rorbuer og landingsplass for båter, særlig da ro- og seilbåter som måtte<br />
«settes» og trekkes <strong>på</strong> land. På vågen lå de større fartøyer for anker, det var også<br />
utlagt faste og sikre ankerbøyer, tre stk . Dessuten var det lagt ut faste fortøyninger<br />
for de større båter.<br />
Et spesielt press <strong>på</strong> havna den tid var den enorme besøks flåte under vårfisket.<br />
Når Lofotfisket var over ved <strong>på</strong>sketider, fortsatte en stor del av fiskeflåten nordover<br />
til Finnmark. Og en stor del dro til Øst-Finnmark og fordelte seg over<br />
havnene der. Vi kjenner til at Ytre Syltefjord fikk problemer med dette, slik at<br />
fremmede
III<br />
, I<br />
l,<br />
II<br />
112<br />
«Nordfarerne» preget i så stor grad vårfisket at jeg enda i 1957 så denne flåten<br />
«seile» østover i tre døgn forbi Berlevåg. Senere har lokale kortsynte krefter<br />
i Øst-Finnmark hindret denne trafikk, til folk nå endelig innser hvor kortsynt<br />
denne holdning var. Fremmedbåter kom sist til levering, fikk ikke rorbuer, ikke<br />
gode kaiplasser. Etter trålernes (økonomiske) fiasko, ville disse båtene nå vært<br />
et like viktig og kjærkomment innslag som før. Ikke minst da også tørrfisken er<br />
konkurransedyktig overfor filet-produksjonen, som arbeider med for store<br />
kostnader.<br />
I tillegg kom så pomorskutene senere <strong>på</strong> sommeren, særlig da «makketia»<br />
hindret henging. Da kunne pomorskutene bytte sine varer: mel i matter, never i<br />
store dobbelte flak, trelast i form av planker og bord, tjære, en del treskurd<br />
som bord, boller, skjeer - og bon-bon, russenøtter. Disse var små og kjernene<br />
måtte pirkes ut med en pinne. De var muligens frukt/frø av Sem bra-furu fra<br />
Arkhangelsk.<br />
Da alle tak var torvtekte med flerdobbelte lag av russenever, (som kom i store<br />
bJJ.D.ter av store flak med to neverflater sydd ihop av bast Oj?: med innsida ut) så<br />
forstår man at dette var viktig sammen med trelast for pakkhus, våningshus,<br />
rorbuer og kaier, råved og åser til hjellbruk. Pomortrafikken er sikkert en av<br />
flere faktorer som gjorde tørrfiskperioden til en blomstringstid for Øst-Finnmark.<br />
Tjære var avgjørende for trebåter, melet var godt og rimelig. Ikke minst da<br />
russerne også kjøpte fisk <strong>nett</strong>opp i makketida. Ellers var det jo fiskestopp grunnet<br />
makkeflua.<br />
Russerne saltet fisk i rommet, og var ikke nøye med kvaliteten om fisken ble<br />
litt rød ved ryggbeinet. Men fisken kom inn som fersk dagsfangst, juksafisk.<br />
(Og ikke flere dager gammel trålfisk, i dag havner mye av denne dårligste trålfisk<br />
som hengfisk ved fiskebruk når trålfisken må vrakes til filet).<br />
Vi ser av fotos fra 1890-åra at væreier/fiskekjøpers hus var i 1 Y2 etasje med<br />
arker i 2. etasje. Og med torvtak, det var tømmerhus av russeplank med kledning<br />
av over/under-stående panel. Disse hovedhus var også satt <strong>på</strong> ekstra gode<br />
grunnmurer av svær, hoggen stein. Grunnen under hele <strong>Hamningberg</strong> er koppmoll,<br />
(fjærestein) så dreneringen er prima.<br />
Kaiene var svære byggverk og veldig høye <strong>på</strong> grunn av skilnad mellom<br />
flo/fjære. Floa måtte ikke nå opp til kaidekket, ellers løftet den hele kaia <strong>på</strong> havet.<br />
Derfor var også ofte kaiene steinsatt med steinkasser , steinkister eller storstein<br />
rett og slett. Det gjaldt også å nå langt ut med kaien for fjæra falt langt ut.<br />
Ute <strong>på</strong> kaien sto vinna, der man heiste opp fisken med håndkraft. Kaia gikk så i<br />
plan direkte inn <strong>på</strong> pakkhuset for traller og trillebør. I pakkhuset var det så<br />
gjerne vinnehjul i en ark ut over kaiplatten for å heise fisk, tørrfisk og utstyr<br />
opp i 2 - 3 høgda. Mellom kaiene var det oftest støe for å «sette» båtene over<br />
lunner opp <strong>på</strong> trygt og tørt land. Vinteren over var båtene til dels satt i egne båthus,<br />
eller hvelvet <strong>på</strong> stevnene.<br />
Moten gikk fra sixpence skyggelue med og uten øreklaffer hos unggutter til<br />
kasjetter for voksne og hatter, og <strong>på</strong> gamle strikkeluer, nisseluer. Noen hadde<br />
også skinnluer av kosakktypen - kanskje de var pomorer. Noen hadde også<br />
brede bukseseler uten<strong>på</strong> arbeidsblusen.<br />
\<br />
Ellers har båtene store jerndregger og linestamper , master og bommer, rigg,<br />
seil og årer, tofter. De større båtene har kokehus bak og de største kahytter eller<br />
hus bak.<br />
Typisk for fiskevær i Øst-Finnmark var at de store væreiere hadde filialer flere<br />
steder, med en faktor til styrer. Det var derfor flere bruk som var i drift bare i<br />
vårfisket og eventuelt høstfisket, mens de stasjonære fiskekjøperne prøvde å<br />
drive lengst mulig hele året. Skiftingen av fiskeinnsiget gjorde dette nødvendig.<br />
Teriberka ligger ved en elvemunning 200 kilometer øst for Kirkenes. Det gikk<br />
<strong>på</strong> den tiden ruteskip fra Vardø og østover til Murmankysten. Den fortsatte<br />
muligens til Arkhangelsk i sommerhalvåret. Disse havnebyene eller fiskeværa<br />
hadde vanligvis navn etter elva, elveosene skapte havna.<br />
Nils Hamborg reiste til Arkhangelsk i 1896 for å perfeksjonere seg i språk og<br />
handel med pomorene. Han tok et foto av Teriberka, og han ble portrettert hos<br />
en fotograf i Arkhangelsk, så byen fulgte med sin tid. Han skildrer tilbakereisen<br />
fra Murmansk med vappus og rein, pulk. (Underlig at det ikke ble nyttet Zane,<br />
som ellers var nyttet også i Øvre Pasvik og innført østfra. Altså med 3 - 4 rein i<br />
vifte og laus reim foran , det er i grunnen samme skilnad som hunder i tandem<br />
og vifteform. Eskimoene nyttet vifte <strong>på</strong> åpen tundra, indianerne tandem i lette<br />
skogen).<br />
Det var gammebyer <strong>på</strong> Kola da, og folk var analfabeter, de satte bumerket<br />
sitt under dokument. Men i fiskeværa <strong>på</strong> kysten var det handel, omsetning og<br />
handelsmenn. I Teriberka var det en etter måten stor kirke med to løk kupler ,<br />
flere fiskebruk, 20 småbåter i fjæra og 10 pomorskuter <strong>på</strong> svai. Det var et fiskevær<br />
like stort som <strong>Hamningberg</strong>.<br />
Det var sikre kontakter mellom handelshus, som var ganske store både i<br />
Finnmark og Arkhangelsk. Dessuten var det <strong>på</strong> Murman innslag av norske<br />
fiskeredere og fiskere, handelshus, filialer med faktorer. De produserte og<br />
kjøpte, solgte der borte <strong>på</strong> dette voksende marked. (Hvem tenkte <strong>på</strong> revolusjonen)!<br />
Fordelene ved disse filialer, og da både for Arkhangelsk og Vardø, var at<br />
havnene var isfrie - mens Kvitsjøen gikk seint opp og frøs tidlig. Så det er mulig<br />
at disse mellomstasjonene <strong>på</strong> Kola spilte en stor rolle for Pomorhandeien og<br />
for fiske, produksjon og sambandet mellom Vardø/Arkhangelsk. Litteraturen<br />
forteller li te om det.<br />
Pomortrafikken vet vi kom fra Arkhangelsk, derfra kom tømmer/plank, never<br />
og sikkert også mel og andre saker som var fraktet dit sørfra over land eller<br />
via elver. Over Murmansk/Kola kom det vel ingenting for der var ikke kommunikasjoner.<br />
Jeg vet ikke om de fikk nyttet skogen innerst i Kvitsjøen og <strong>på</strong> sørsida<br />
av Kola.<br />
Derimot er det helt klart at det grodde opp en del fiskevær <strong>på</strong> Murmankysten,<br />
til dels med norske «kolonister». Det var altså alt <strong>på</strong> Murmankysten sikkert en<br />
stor byttehandel mellom pomorskuter fra Arkhangelsk og norske fiskeredere<br />
som fisket og tilvirket sin fisk der i sine filialer med faktorer. Likedan som<br />
nordmenn var der og gjorde forretninger, dro russerne til Finnmark, fisket, byttet<br />
til seg fisk, og dro tilbake med sin last av saltfisk. Trelast frem og saltfisk tilbake<br />
ga gode frakter for disse skuterederne.<br />
Legg 15 - <strong>Hamningberg</strong><br />
113
I<br />
[I<br />
116<br />
The visiting fishermen from Lofoten were important as were later in summer<br />
the visiting Russian fishermen and traders - with their famous bartering trade.<br />
They brought timber ,. wheat, tar, birch bark for the roofs of turf, tea and bartered<br />
fish for their return trip to Arkhangelsk.<br />
But the active season was from early spring to autumn. Wintertime was a rather<br />
dead and dull season, dark and cold, windy.<br />
There was a new and growing market for Norwegian fishermen and outfitters<br />
on the Murman coast, Kola. The fishing harbours there were meeting places for<br />
the Pomor trader and the Norwegians. The Russian Revolution killed these great<br />
possibilities - and the Russians have themselves taken over the knowhow<br />
from the Norwegian experts.<br />
From a detailed map from 1887, we notice 20 quays with their fishingplants<br />
and outfitters which are all named. They were scattered all along the possible<br />
landing places in the harbour from Spira to the innermost harbour. Later maps<br />
made for building a molo/pier were more detailed and complete, but then the<br />
old quays were gone. And as the molo/ pi er did not materialize - they are all<br />
gone now.<br />
Aksel spar sil.<br />
I<br />
t<br />
\
I<br />
118 119
I<br />
120<br />
INNHOLD<br />
En kort <strong>Hamningberg</strong> historikk o •••••••••••••• • •• ••• •••••• • ••<br />
Registrering i <strong>Hamningberg</strong> o ••••••••••••••••••••••••••••••••<br />
Restaurering i <strong>Hamningberg</strong> o •••••••••••••• •••• • ••••••• •• •••<br />
Festung Harbaken i <strong>Hamningberg</strong> o •••••••• • •••• ••••• ••••• ••••<br />
Observasjonspost for sjøfugl <strong>på</strong> Spira o •••••••• •• •• • ••• • ••• • • ••<br />
Setring og slåttegammer i Sandfjorden o •••••••••••••••••••••••<br />
121<br />
side 7<br />
15<br />
27<br />
33<br />
40<br />
47<br />
Fiske og fangsthytter i <strong>Hamningberg</strong> o.................... . ....... 54<br />
Fiskebruk i Finnvika o............. . . ..... .. .. . ...... .. ....... 62<br />
Anton iSeglan o • • •••••••• •••• • • • • • •••• ••• •• • •••••••••••• • 66<br />
Samisk offerring ved Syltevikvann o •• • •••••••••••••••••• •• • • • 72<br />
Ytre Syltevik, fiskeværet fra mellomalderen o ••••••••••• • •• •• ••• 75<br />
Andreas Bruvoll i Syltevika o ••••••••••••• ••••• •• • ••• ••• •• ••• 77<br />
Indre Syltevik, en samisk boplass? o ••••••••••••••••••••••••••• 82<br />
Fiskeværet Makkaur - Sandfjord o • • •••••••• • •••••••• •• ••••• 85<br />
Ytre Syltefjord o ••••• ••••••••••••••• •••••••• • ••• • •••••••• 88<br />
Syltefjordstaurene o ••••••••••••••••••• • ••••••••••••••••••• 92<br />
Ordovann/Syltefjord o •••••••••••••••••••••••••••••• • ••••• 102<br />
Gamle kart og fotos fra <strong>Hamningberg</strong> o ••••••••••••••••••••••• 111<br />
Legg 16- <strong>Hamningberg</strong>
I !<br />
I<br />
I<br />
I<br />
\<br />
\