Dokumenter fra Oppdrettermøtet 2012 - Norsk Dalmatiner klubb
Dokumenter fra Oppdrettermøtet 2012 - Norsk Dalmatiner klubb
Dokumenter fra Oppdrettermøtet 2012 - Norsk Dalmatiner klubb
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Hva er dvergvekst?<br />
En genetisk basert feilutvikling i skjelettet.<br />
I enden av de forskjellige knoklene er det vekstplater<br />
som forbeiner/lukker seg når individet er ferdigvokst.<br />
I den mest alvorlige form for dvergvekst vil dette skje<br />
for tidlig oftest i spolbeinet`s håndledd. Dette slutter<br />
å vokse og blir for kort og gjør at albuebeinet blir<br />
buet.
Dvergvekst kan blant annet se slik ut og forekommer i mange<br />
raser
Tispe hvor bare det ene forbeinet er affisert. Hun ble avlivet rett<br />
etter bildet var tatt ca. 1 år gammel.
Kort hals og generelt klumpete, men harmonisk bygget. Denne hunden levde<br />
til den ble riktig gammel. Blir likevel regnet som dverg.???Ikke alle jeg har<br />
snakket med er enig i det.
Hvordan nedarves dvergvekst?<br />
Det er forsket en hel del på dvergvekst, da den<br />
forekommer i mange raser. Det er konkludert med<br />
enkel recessiv nedarving, noe som også synes å<br />
stemme i vår rase. Denne form for nedarving<br />
forutsetter at både mor og far må være bærere av<br />
genet for at det skal bli født affiserte valper.(Samme<br />
nedarving som ved feilfargen gult)
Hva er symptomene på dvergvekst?<br />
Opptrer først når valpen har nådd en alder av 3 til 4 måneder<br />
Forskjellig alvorlighetsgrad. De fleste valper blir så<br />
”deformerte” at avlivning er den eneste løsningen, mens<br />
andre bare er lettere affiserte.<br />
Det finnes også de som bare blir utypisk korte og klumpete i<br />
forhold til de normale individer i rasen. Disse kan vokse opp<br />
og leve et langt og godt liv. Noen mener at disse to<br />
forskjellige typer dvergveskt er forårsaket av ulike gener, men<br />
dette er ikke sikkert konkludert. Det må presiseres at små,<br />
men harmonisk bygget hunder IKKE er dverger.<br />
Her må også nevnes at enkelte raser som dachs har en<br />
standard der dvergvekst er ønskelig.
Hvordan er prognosen for valper<br />
født med dvergvekst?<br />
Denne er dessverre veldig dårlig når de gjelder de<br />
hardest rammede valpene. Det er forsøkt å operere<br />
disse ved å kutte spolbeinet i to slik at albuebeinet for<br />
en sjanse til å rette seg ut. Det viser seg at spolbeinet<br />
ofte vokser sammen igjen for raskt til at albuebeinet får<br />
tid til å rette seg. En kan forsøke å kutte spolbeinet på<br />
nytt, men feilbelastningen har da allerede skadet<br />
albueleddet så alvorlig at hunden vil måtte leve med<br />
store smerter.
Hvor utbredt er dvergvekst i den<br />
norske dalmatinerstammen?<br />
Vi kjenner bare til to tilfeller av dvergvekst hos norske<br />
dalmatinere, og dette gir oss fire sikre bærere, tre norsk<br />
oppdrettede( all tre er nå døde) og en svensk oppdrettet, men<br />
norskeid.<br />
Vi har likevel et problem, da de to tispene som hver har fått en<br />
valp med dvergvekst er mødre til mange individer som er<br />
aktuelle i avl. Disse har 50 % sjanse for å bære genet videre.<br />
Avlsrådet har god oversikt over disse hundene. Det <strong>fra</strong>rådes at<br />
teoretiske bærere blir doblet. Dessverre er det slik at en recessiv<br />
lidelse kan fortsette å nedarves i generasjonene, for deretter å<br />
dukke opp igjen mange år senere, når kunnskapen om<br />
teoretiske bærere er blitt mye mer uoversiktelig.
Hvordan bør avlen planlegges i<br />
forhold til dvergvekst?<br />
Som alltid er en her helt avhengig av kunnskap og åpenhet. En<br />
oppdretter med en tispe uten en kjent bærer i stamtavlen, kan<br />
bruke en teoretisk bærer (1.generasjon) uten fare for å få<br />
affiserte valper, MEN disse valpene har da 25% mulighet for å<br />
bære lidelsen videre, og en bør derfor unngå å bruke en<br />
teoretisk bærer også i neste generasjon. En vil aldri bli 100%<br />
sikker på at en hund med en kjent bærer i stamtavlen er fri for<br />
genet, men sjansen halveres for hver generasjon .<br />
Det er derfor veldig viktig at oppdretter får korrekt informasjon<br />
ved bruk av en teoretisk bærer, og forstår hva dette innebærer.
Hva gjør avlsrådet med å kartlegge<br />
forekomsten?<br />
Det er ikke så mye vi kan gjøre, da vi av forståelige<br />
grunner ikke anbefaler dobling av teoretiske<br />
bærere,d.v.s. hunder med sikker bærer i stamtavlen, og<br />
derfor ikke vet mer om hvilke hunder som kan bære<br />
genet videre.<br />
Det er foretatt dobling av teoretiske bærere både i<br />
Norge og i utlandet, men til nå er det ikke<br />
innrapportert tilfeller av dvergvekst i <strong>fra</strong> disse<br />
kombinasjonene.
Mulighet for røntgen<br />
Det er en mulighet for at valper som vil utvikle<br />
dvergvekst kan identifiseres ved hjelp av en røntgen<br />
undersøkelse av håndleddet før de er 12 uker.<br />
Avlsrådet arbeider med å finne ut mer om denne<br />
muligheten, da dette kan gjøre at vi unngår å selge<br />
valper som vil bli syke, og derved vil problemet bli et<br />
oppdretteransvar hvor valpekjøper ikke blir belastet.
Forekomst hos rasen<br />
I Norge har vi lite døvhet i forhold til mange<br />
andre land. 2-4 % som er totalt døve, og hvor<br />
mange som bare hører på ett øre, vet vi ikke.
Fra en artikkel på dalmatiner<strong>klubb</strong>ens<br />
hjemmeside i USA<br />
Det er funnet døvhet hos over 85 raser, men høyest<br />
forekomst hos Australian Cattle Dog, Australsk<br />
gjeterhund, Bull Terrier, Catahoula Leopard Dog,<br />
<strong>Dalmatiner</strong>, Engelsk Cocker Spaniel og Englesk Setter.
Døvhet henger sammen med pigmentering. Den<br />
arvelige døvheten hos dalmatiner kommer <strong>fra</strong> “the<br />
extreme white piebald gene”.<br />
2 fullhørende foreldre har fått døve valper, så det er<br />
iallfall ikke dominant nedarvning, og fordi døve<br />
foreldre kan få hørende valper, er det heller ikke enkel<br />
rescessiv nedarvning.<br />
Man tror det kan være multigenetisk, antagelig 2<br />
forskjellige rescessive gener. Hunden kan bære<br />
dobbeltsidig eller ensidig døv/hørende.<br />
I USA har de 29.9 % døvhet (inkl. unilaterale)
Hvordan finne ut om valpen er døv?<br />
Vi begynner ved å teste med hjemmemetoden, smatting når de<br />
sover, ved 2 ukers alder. Det anbefales å ikke anse noen valp som<br />
sikkert hørende før de har våknet først tre ganger. Men de som er<br />
døve på ett øre, vet vi lite om.<br />
Det er som oftest ikke vanskelig å avgjøre om en valp i et kull er<br />
helt døv. Den våkner ikke når de andre gjør det, etter at de er blitt<br />
2 uker gamle, og blir etterhvert veldig hylete, for den hører ikke<br />
sitt eget bråk.<br />
De unilateralt hørende er imidlertid mye vanskeligere å oppdage.<br />
Hvis man er mye inn og ut hos kullet, kan man se om noen valp<br />
snur hodet til siden, istedenfor rett mot deg, hver gang du smatter<br />
når du kommer inn. Men er det mange valper, er denne metoden<br />
usikker.
Hva er BAER-test?<br />
BAER-test er den eneste “sikre” testen. Denne<br />
registrerer elektrisk aktivitet i hjernen som respons<br />
på lydstimuli. Da kan man se på kurven som<br />
kommer frem om den er døv eller hørende på<br />
hvert av ørene, som testes separate. Og man kobler<br />
ID-chip til resultatene, slik at man ikke kan<br />
“jukse”, og ta samme valpen to ganger f.eks.
Innvendinger mot BAER-test<br />
Innvendinger mot BAER-testing er at man av og til får<br />
falske resultater. Vanligvis at en valp er døv, når den<br />
ikke er det, evt. på ett av ørene, og viser seg senere å<br />
høre på begge. Dette forekommer, hvis ikke<br />
elektrodene er satt på riktig sted. Det motsatte, at en<br />
hund hører, når den er døv, er også rapportert, men<br />
jeg har problemer med å forstå at det kan være riktig,<br />
ettersom kurver viser hvordan hjernen reagerer på det<br />
den hører i det aktuelle øret. I så fall er ikke<br />
lydimpulsene til det andre øret fullstendig avstengt,<br />
slik det skal være.
Her vises en test hvor hunden er unilateral døv.
Hvordan gjøres det i andre land?<br />
De tester avlsdyr i de fleste land Vest-Europa, inkl.<br />
England. I de landene lenger øst, som har dårlig<br />
økonomi er det ikke så vanlig, men mange reiser til<br />
naboland etc. for å teste avlsdyrene sine. I Tyskland og<br />
Nederland brukes kun bilateralt hørende hunder i avl,<br />
og de er pålagt å teste alle valpene i kullene. Man må<br />
forklare hvorfor valper er døde før de er testet ved 6<br />
uker. Derfor er statistikk <strong>fra</strong> disse landene interessante<br />
for å se på utviklingen av døvhet <strong>fra</strong> rasen.
Nederland er det aller best kontrollerte landet, for der<br />
kommer det kullkontroll første uken, for å se hvor<br />
mange levende valper det er, og de registrerer patcher<br />
etc. Så kommer de igjen ved 6-7 uker, for å kontrollere<br />
kullet på andre måter, for blå øyne, pigmentmangel, bitt<br />
osv. Og alle valper blir ID-chippet før BAER-test.<br />
I England tester de også kullene, men det er ingen som<br />
kontrollerer at det er alle valpene som blir testet, og<br />
lenge var det heller ikke nødvendig med ID-merking. I<br />
deres resultater gikk det påfallende fort fremover med<br />
døvhet, ved å parre to fullhørende hunder. Det var<br />
antagelig for fristende å la de døve og antatt unilaterale<br />
valpene bli hjemme.
Tyge Greibrokk har satt sammen de 3 rase<strong>klubb</strong>ene i<br />
Tyskland og den Nederlandske dalmatiner<strong>klubb</strong>ens<br />
resultater
I de nederlandske tallene kan vi se at det gikk<br />
fremover en lang stund, men nå har det stått stille<br />
en stund, og siste år var prosent totalt døve høyere<br />
enn på mange år.<br />
Man tror derfor at BAER-test og avl på<br />
dobbeltsidig hørende hunder bare hjelper inntil et<br />
visst minimum. Resten er tilfeldigheter mht.<br />
pigmentering.
Tabell <strong>fra</strong> Nederland<br />
Tall i prosent Patch Bilateral døv Unilateral Blå øyne<br />
2000 9,6 3,7 14,7 4,5<br />
2001 8,5 2,7 12,3 8,7<br />
2002 10,4 2,6 9,4 0<br />
2003 7,5 4,5 13,6 5<br />
2004 10,2 1,7 12 6,3<br />
2005 6,9 4,9 12,3 3,7<br />
2006 13,3 0 8,7 0<br />
2007 10,9 2,65 13,2 4,2<br />
2008 10,7 3 11,4 2,3<br />
2009 8,5 3,8 9,1 3<br />
2010 7,8 3 6,9 7,6<br />
2011 8,4 5,3 13 3,8
Studier om døvhet<br />
I flere studier viser det seg at øyenfargen har mer å<br />
si for forekomst av døvhet enn foreldrenes BAERstatus.<br />
I USA er det tillatt med blå øyne, ifølge<br />
standarden. Det er antageligvis årsaken til at<br />
døvhetsstatistikken er mye mer negativ der enn i<br />
Europa.
Her kan vi se at avl på blåøyde foreldre kan forårsake en<br />
2 – 3 ganger så høy forekomst av døvhet, sammenlignet<br />
med avkom av to brunøyde hunder.<br />
Det er også vist at patcher har en positiv effekt i<br />
”kampen mot døvhet”. Dette er en ekstrem ansamling<br />
av pigment, som ansees som viktig for hørsel.
Her ser vi på kombinasjonen av fullhørende/unilaterale avlsdyr.<br />
Flere studier viser at det ikke blir så veldig store utslag om man<br />
parrer to fullhørende eller en uni og en fullhørende, selv om den<br />
første <strong>fra</strong> 1994 viser at det er en str økning.
Hvor hører vi med i bildet?<br />
I Sverige og Danmark skal alle avlsdyr testes, men<br />
man kan godt bruke ensidig hørende i avl.<br />
I Danmark kun hvis de parres med en fullhørende.<br />
Lenge testet de også alle valper, men ettersom det<br />
koster ca. 1000 kr. pr. valp å teste, så sluttet de<br />
med det, men begge <strong>klubb</strong>er subsidierer BAERtest<br />
med en del hundrelapper.
Her i landet har vi foreløpig ikke BAER-test, men vi<br />
kan reise til Sverige (Vasterås, Gøteborg, Helsingborg)<br />
for å teste. Det er langt for 6-7 uker gamle valper. Og<br />
særlig hvis de kommer helt <strong>fra</strong> Nord Norge.<br />
Mitt ønske ville være at det fantes en mulighet til å<br />
teste foreldredyr, slik at vi ikke parrer unilaterale med<br />
unilaterale.<br />
Jeg anser det ikke nødvendig at vi her skal teste alle<br />
valper. For å selge valper til utlandet er det svært ofte<br />
påkrevet at de er BAER-testet, og de ville vært fint om<br />
det fantes en mulighet til dette i Norge.
Ønsket ville da være en mobil testmaskin, som<br />
f.eks. fulgte NKK utstillingene rundt i landet.<br />
Norges Veterinærhøyskole har tidligere vært<br />
interessert i et samarbeid, men da var det et flertall<br />
av <strong>klubb</strong>ens oppdrettere som ikke ønsket BAERtest,<br />
og det ble lagt på is.<br />
Det kunne kanskje være mulig å ta opp igjen den<br />
kontakten?
Mulig BAER-test i Østfold<br />
Erika forteller om sin veterinær!
Hva er HD?<br />
Hofteledsdysplasi (HD) er en lidelse hvor lårbenshodet<br />
og hofteskålen ikke er tilpasset hverandre optimalt. HD<br />
er en arvelig betinget sykdom med en "polygenetisk"<br />
arvegang, dvs at flere gener avgjør hvorvidt en hund er<br />
disponert for å utvikle lidelsen.<br />
Hunder som er arvelig disponert har større risiko for å<br />
utvikle HD, spesielt hvis den utsettes for negative<br />
miljøpåvirkninger som feilernæring, feil mosjon osv.
Hvorfor HD-indeks?<br />
Avlsarbeid gjennom mange år har gitt liten<br />
reduksjon av forekomsten av HD hos de fleste<br />
raser. Seleksjonen av avlsdyr har foregått på<br />
bakgrunn av hundens egen HD-status. Så for å<br />
få et bedre verktøy i avlsarbeidet utarbeidet<br />
NKK i 2008 en rasespesifikk HD-indeks.
Hva er HD-indeks?<br />
Det er beregninger av HD-resultater gjort på alt<br />
kjent slektskap mellom hundene.<br />
Indeksen forteller oss individets genetiske<br />
sammensetning og risiko for nedarving av HD i<br />
forhold til rasens gjennomsnitt.<br />
NKK laget en relativ HD-indeks basert på en<br />
genetisk base <strong>fra</strong> dalmatinere født i 2004-2008<br />
med kjent HD-status.
Hvordan er HD-indeks<br />
utregnet?<br />
HD-resultater <strong>fra</strong> individet, <strong>fra</strong> slektninger og egne avkom er<br />
med i utregningen av indeksen.<br />
Egen HDstatus<br />
Farssiden Morssiden<br />
HDindeks<br />
Egne<br />
avkom
Hvordan tolke HD-indeks?<br />
Gjennomsnittlig HD-indeks for den genetiske<br />
basen er 100. Dersom forekomsten av HD blant<br />
hundens nærmeste slektninger tilsvarer det en<br />
forventer som rasegjennomsnitt blir indeks = 100.<br />
Er det mer HD blir den lavere, og tilsvarende vil få<br />
HD tilfeller i slekten gi en høy indeks.<br />
Med andre ord; har man en høy HD-indeks har<br />
man trolig få gener for HD, har man en lav HDindeks<br />
har man trolig mange gener for HD.
Hvordan tolke HD-indeks?<br />
Den laveste HD-indeksen man kan ha er 70.<br />
Den høyeste HD-indeksen man kan ha er 130.<br />
Ved kombinasjon av avlsdyr er anbefalingen at<br />
den gjennomsnittlige HD-indeksen for mor og<br />
far skal ligge over 100.
Normalkurve
Egensikkerhet<br />
Sammen med beregningen av HD-indeksen<br />
beregnes også egensikkerheten på den enkelte<br />
hunds indeks. Høyest mulige egensikkerhet er 1.<br />
Egensikkerheten beskriver sammenhengen mellom<br />
indeksen og den sanne avlsverdi.<br />
Jo flere slektninger av hunden som inngår i<br />
beregningen av HD-indeksen, jo sikrere vil man<br />
være på det eksakte tallet og egensikkerheten vil bli<br />
høyere!
HD-indeks er ikke et<br />
endelig tall<br />
HD-indeksen i Dogweb regnes ut to ganger i året.<br />
Da får alle hunder en ny HD-indeks. Noen vil få<br />
en høyere indeks mens andre vil få en lavere. Og<br />
hunder som akkurat er røntget får sin første HDindeks.
Mulige feilkilder<br />
Lav egensikkerhet<br />
Kombinerer man to hunder med HD-indeks over<br />
100, men egensikkerheten på begge er lav, kan<br />
man få et helt annet HD-resultat på avkommet<br />
enn det man håper på.<br />
Flere registreringsnummere i Dogweb eller med<br />
ukjente forfedre.<br />
Utenlandskeide hunder som er registrert med<br />
manglende stamtavle
Hvordan nytte seg av HD-<br />
indeks?<br />
Slik jeg ser det har vi 3 alternativer
Hvordan nytte seg av HD-<br />
indeks?<br />
Man trenger ikke nytte oss av den.<br />
Man kan fortsette med de gamle kriteriene som<br />
innebærer å kun avle på hunder som er HD-frie<br />
(HD A og B).
Hvordan nytte seg av HD-<br />
indeks?<br />
Man kan utvide avlsmaterialet.<br />
Man kan benytte seg av hunder som har svak grad<br />
av HD (f.eks. C-hofter), om den samlede HDindeksen<br />
blir over 100.
Hvordan nytte seg av HD-<br />
indeks?<br />
Man kan forsøke å redusere forekomst av HD i<br />
rasen.<br />
Det vil si at man bruker HD-indeksen til å kun<br />
avle på individer uten HD og med HD-indeks over<br />
100.
Hvordan skal NDK forholde<br />
seg til HD-indeks som<br />
verktøy?<br />
?
Avlsrådets mening<br />
Vi beholder dagens kriterier som er kun bruk av<br />
HD-frie hunder.<br />
Men vi anbefaler at man samtidig tar hensyn til<br />
HD-indeks og forsøker å avle på individer som til<br />
sammen gir en indeks på over 200.
Referanser for videre lesing<br />
NKK har en link til en artikkel skrevet av Per Madsen<br />
(utvikler av indeksen) om HD-indeks.<br />
http://www.nkk.no/nkk/public/openIndex?<br />
ARTICLE_ID=3750
Hvorfor ta opp disse problemene?<br />
Erfaring viser at mange hundeeiere ikke får<br />
optimal hjelp hos sin veterinær, når det gjelder<br />
hud/pelsproblemer hos hunden sin. Dette kan<br />
bli både frustrerende og kostbart.<br />
Avlsrådet ber derfor oppdretter engasjere seg i<br />
problemet, og her er gode råd til hva eier bør<br />
gjøre.
Råd nr.1<br />
Først må du få vite om problemet bare er<br />
kosmetisk, eller om hunden plages med kløe. Er<br />
det bare et utslett eller avfarging, be eier ta det helt<br />
med ro. En kan eventuelt be om at de kutter ut<br />
godbiter som røkte griseører etc. og tørker hunden<br />
godt etter at den har vært ute i regn eller badet.<br />
Det kan også være en ide å bytte fòr til et med<br />
lavere protein innhold.
Råd nr.2<br />
Hvis hunden klør, bør en først og fremst gi den<br />
en kur med ”spot on” eller ”ivomec” for å<br />
utelukke at problemet kommer av parasitter<br />
som lus, midd, skabb eller lignende.<br />
Husk at de skal ha to behandlinger med et slikt<br />
preparat, med ca. 10 dagers mellomrom..
Råd nr.3<br />
Dess yngre hunden er når den begynner å klø,<br />
dess større sjanse er det for at det kan være<br />
fòrallergi. Det er ikke mulig å påvise dette med<br />
blodprøver, så eneste måte er å bytte til et allergi<br />
fòr, og IKKE gi hunden noe som helst annet i<br />
prøveperioden.
Råd nr.4<br />
Hvis dette heller ikke hjelper, er det store sjanser<br />
for at hunden har atopi. Det vil si en<br />
overfølsomhet for allergener i luften, slik som<br />
husstøvmidd, pollen lagermidd etc. Det er viktig<br />
at eier tar kontakt med en spesialist på allergier.<br />
Vi anbefaler Babette Taugsbøl<br />
http://www.drbaddaky.no/about%20us.
Råd nr.5<br />
Blodprøver for å påvise hva hunden reagerer<br />
på, kan ikke tas før hunden er ett år gammel.
Råd nr.6<br />
Kortison er bare symptom dempende, og har<br />
ofte store bivirkninger, både psykisk og fysisk.<br />
Det er derfor bedre å først prøve med et middel<br />
som Atarax, 0.5-2.0 mg.pr.kg.hund<br />
2-3 x daglig.
Råd nr.7<br />
Det hjelper av og til å kastrere/sterilisre<br />
hunden.
Konklusjon<br />
Hunder som får påvist atopi, bør ikke settes i<br />
avl.<br />
Diagnosen skal innrapporteres til avlsrådet.<br />
Prognosen er avventende/dårlig.
Hva er PNP ?<br />
PNP er egentlig en betegnelse for en rekke<br />
nyresykdommer, hvor en medfødt misdannelse i<br />
nyrene utvikler seg over tid til en total nyresvikt.<br />
Hvordan nedarves lidelsen?<br />
PNP nedarves recessivt noe som betyr at begge<br />
foreldrene til den syke hunden er bærer av genet. En<br />
hund kan være bærer uten selv å utvikle<br />
sykdommen.
Hva er de kliniske symptomene på<br />
lidelsen?<br />
Ikke alle hundene viser de samme symptomene og<br />
de første sykdomstegnene kan variere mye, men<br />
består vanligvis i at hunden drikker og urinerer mer<br />
enn normalt. Symptomer på dette kan i mange<br />
tilfeller sees i ung alder, men oppfattes da sjelden<br />
som tegn på sykdom fordi hunden virker frisk ellers.<br />
Lenger ut i sykdomsbildet mister hunden matlysten<br />
og blir avmagret, får gjerne brekninger, diaré og kan<br />
lett bli uttørket.
Diagnostisering<br />
Alle hunder fødes faktisk med underutviklede nyrer som<br />
modnes med alderen.<br />
Derfor er PNP veldig vanskelig å diagnostisere på et tidlig<br />
stadium. I mange tilfeller rammes hunden raskt av akutt<br />
nyresvikt som følge av PNP, mens noen lever til moden alder<br />
før sykdommen oppdages. Enkelte hunder kan faktisk bli<br />
veldig gamle før sykdommen rammer dem og det kan da<br />
oppfattes som et tegn på alderdomssykdommer. Altså kan<br />
enkelte hunder leve et problemfritt liv uten at sykdommen<br />
oppdages.<br />
Hvordan sykdommen viser seg eller hvor lenge en rammet<br />
hund lever beror på hvor hardt nyrene er angrepet.
Diagnostisering<br />
Det å diagnostisere PNP er dessverre ikke enkelt da<br />
den har det samme sykdomsbilde som mange andre<br />
nyresykdommer, og kan kun diagnostiseres 100 %<br />
ved vevsprøver av nyrene som bare gjøres ved<br />
obduksjon av nyrene.<br />
Det finnes en utvidet urinanalyse som kan vise hvor<br />
effektiv filtrering hundens nyrer har. Denne vil<br />
kunne brukes på hunder som er i nær slekt med kjent<br />
bærer, og som planlegges brukt i avl. Den utelukker<br />
ikke at hunden er syk, men er en god indikasjon.
Hvordan er prognosene for valper<br />
født med lidelsen?<br />
PNP er en dødelig sykdom og de aller fleste av<br />
hundene som rammes av sykdommen dør i ung alder,<br />
men det har forekommet at hunder med sykdommen<br />
kan leve opp til de er 9 år med et langsomt tiltagende<br />
symptom på sykdommen.<br />
De hundene som blir født med en alvorlig grad av<br />
PNP blir gjerne avlivet i 2-6 måneders alder, mens<br />
hunder med mindre alvorlig grad kan leve til de når<br />
4-6 års alder.
Hvordan bør avlen planlegges i<br />
forhold til denne lidelsen?<br />
Avlsrådet har fått innrapportert et tilfelle av PNP den senere tid.<br />
Det har vært noen få sporadiske tilfeller registrert i Sverige siden<br />
1980 tallet.<br />
Avlsrådet mener en ikke skal sette i gang noen avlstiltak på<br />
nåværende tidspunkt, men understreker viktigheten av at<br />
oppdrettere er aktive der det er mistanke om lidelsen. Den<br />
eneste sikre måten å slå fast PNP er ved obduksjon av nyrene i<br />
forbindelse med at hunden avlives eller dør.<br />
Avlsrådet vil be <strong>klubb</strong>ens styre om økonomisk støtte til disse<br />
obduksjonene.
Alle individer får ett gen <strong>fra</strong> FAR og ett <strong>fra</strong> MOR<br />
AA = friske dominante gener aa = syke recessive gen<br />
AA = to friske gen = frisk hund<br />
Aa = ett friskt gen og ett sykt gen = frisk, men bærer av sykt gen<br />
aA = ett friskt gen og ett sykt gen = frisk, men bærer av sykt gen<br />
aa = syk
Eksempel<br />
Gjennomsnitt av fire valper<br />
FAR = AA MOR = AA<br />
Avkom: AA AA AA AA<br />
Mor og far er friske og dermed vil de få fire friske valper
Far er frisk, mor er frisk, men<br />
bærer av et gen for sykdom<br />
FAR = AA MOR = Aa<br />
Avkom: AA AA Aa Aa<br />
Friske Friske bærere
Far og mor er friske, men bærere<br />
av et gen for sykdom begge to<br />
FAR = Aa MOR = Aa<br />
Avkom: AA Aa aA aa<br />
Frisk Friske bærere Syk
Far er frisk og mor er syk<br />
FAR = AA MOR = aa<br />
Avkom: Aa Aa Aa Aa<br />
Alle fire valpene vil bli friske bærere
Far og mor er begge syke<br />
FAR = aa MOR = aa<br />
Avkom: aa aa aa aa<br />
Alle valpene blir syke
Hva er Wobbler ?<br />
Wobbler er en samlebetegnelse for en rekke<br />
tilstander som kan oppstå i ryggmargskanalen i<br />
nakken, og som gir ustø gange ”wobbling”.<br />
Ustabilitet i, eller deform utvikling av de nedre<br />
halsvirvlene kan på ulike måter medføre en<br />
innsnevring av ryggmargskanalen, hvor de lange<br />
nervebanene, som styrer koordinasjonen av<br />
bakbena, kommer under økt trykk.<br />
Kan oppstå akutt men er vanligvis en langsomt<br />
fremskridende nevrologisk sykdom, som etterhvert<br />
kan gjøre hunden invalid.
Hva er de kliniske symptomene på<br />
lidelsen?<br />
Hunden går med en slingrende gange og innimellom foretar<br />
”valsetrinn” med bakbena. Kan dra bakbena etter seg med<br />
tærne ned.<br />
Hunden har ofte vansker med å reise seg <strong>fra</strong> liggende<br />
posisjon.<br />
Hunden faller lett og kommer ut av balanse ved selv et lite<br />
skubb <strong>fra</strong> siden.<br />
Vekten er ofte på fremparten og frembena har kortere<br />
steglengde enn normalt.<br />
Noen hunder viser at de har smerter i halsregionen og<br />
vansker med å løfte hodet helt opp.
Diagnostisering<br />
Diagnosen stilles ved en grundig<br />
nevrologisk undersøkelse der en<br />
tester ulike nervereflekser og på den<br />
måten kan beregne hvor på<br />
nervebanene skaden sitter.<br />
Den endelige diagnosen kan først<br />
stilles ved hjelp av en utvidet<br />
røntgenundersøkelse. Under<br />
narkose sprøytes kontrastveske inn i<br />
ryggmargskanalen (myelografi), og<br />
det taes bilder <strong>fra</strong> flere ulike vinkler<br />
for å finne hvor i ryggmargskanalen<br />
innsnevringen sitter presis.
Hvordan behandles wobbler?<br />
Ro og behandling med kortikosteroider kan i starten mildne<br />
symptomene midlertidig.<br />
I milde tilfelles som behandles på et tidlig stadie kan<br />
medikamentell behandling gi tilfredstillende bedring<br />
(Gjelder skive relatert wobbler -DAWS).<br />
På lengere sikt er operasjon med avlastning av trykket på<br />
nervebanene nødvendig. Da de involverte halshvirvlene er<br />
ustabile i innbyrdes bevegelsesmønster, er fiksering med<br />
skruer eller en liten plate direkte på hvirvlerne ofte<br />
nødvendig for at oppnå varig bedring.
Prognose<br />
Operasjon av wobbler har og er et stort og kostbart<br />
inngrep med usikkert utfall. Sjansen for tilbakefall er<br />
stor<br />
Det har den senere tiden vært prøvd ut kikkhulls<br />
operasjoner der en har satt inn ”kiler” som<br />
stabliserer halsvirvlene med rimelig godt resultat og<br />
langt lettere rehablitering, men dette er i startfasen.<br />
Majoriteten av hunder med wobbler blir derfor<br />
avlivet.
Video<br />
http://www.youtube.com/watch?<br />
v=u7W6OLVxVFQ&list=HL1327036680&feat<br />
ure=mh_lolz
Arvelig?<br />
Wobbler forekommer både hos hest og hund.<br />
Hos hund finner en det utelukkende hos store<br />
hunderaser med størst hyppighet hos rasene<br />
Grand Danois og Doberman. Disse rasene<br />
representerer to helt ulike varianter av wobbler:<br />
Hos Grand Danois viser de første symptomer<br />
seg allerede innen hunden er 1-2 år gammel, og<br />
skyldes innsnevring av ryggmargskanalen<br />
grunnet forkalkning i de midtre halsvirvlene.<br />
Trolig genetisk betinget sammen med høyt<br />
protein innhold i for.
Hos Dobermann oppstår lidelsen mer vanlig hos<br />
middel aldrende hunder der ustabilitet mellom<br />
skivene i de nedre halsvirvlene skaper hevelse i<br />
posene mellom som igjen trykker på<br />
ryggmargskanalen. Økende risiko med økende alder<br />
er funnet og en viss enighet om at det genetisk<br />
betinget, ukjent arvegang.<br />
I tilfellene vi kjenner til hos dalmatiner i Norge har<br />
symptomene vist seg <strong>fra</strong> 5 års alder eller eldre og er<br />
trolig grunnet ustabilitet mellom skivene.<br />
Sporadiske tilfeller hos individer som til en viss grad<br />
er i slekt, men ingen klar sammenheng
Hvordan bør avlen planlegges i forhold<br />
til denne lidelsen?<br />
Avlsrådet har fått innrapportert seks tilfeller av<br />
Wobbler siste 20 år. Noen er sikkert diagnostiserte<br />
tilfeller og noen er mistenkte tilfeller ut <strong>fra</strong> nevrologisk<br />
undersøkelse. Det er klart muligheter for både<br />
mørketall og feildiagnostiseringer (discus prolaps i<br />
ryggen gir lignende symptomer).<br />
Avlsrådet har vært i kontakt med veterinær høyskolen<br />
og veterinær Øyvind Stigen både nå og tidligere med<br />
tanke på avl siden sykdommen oppstår så sent at dyret<br />
gjerne har blitt brukt i avl før sykdommen viser seg.
Avlsrådet mener en ikke skal sette i gang noen<br />
avlstiltak på nåværende tidspunkt, men<br />
understreker viktigheten av at oppdrettere er<br />
aktive der det er mistanke om lidelsen og får<br />
diagnostisert hunden.