You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
var ivrige kappseilere, og Johan var også skarpskytter. Et år ble<br />
han Telemarksmester.<br />
Flere har fortalt om det berømte løpet. Min mor hadde sine barnog<br />
ungdomsår <strong>på</strong> Lovisenberg født i samme år som tvillingene.<br />
Hun så løpet og husket de to yngste som noen sjeldne pene og<br />
kjekke ungdommer. Martin førte seg så nydelig <strong>på</strong> isen.<br />
Løpet gikk for seg <strong>på</strong> Hellefjorden nokså langt inne i nærheten<br />
av Berg. Der var isen glimrende, speilblank og hard. De hadde først<br />
prøvd seg <strong>på</strong> fjorden og Skjærskjenn, men der var isen bløt.<br />
Det var meningen at verdensmesteren Axel Paulsen skulle ha<br />
møtt Martin. Paulsen hadde nylig kommet hjem fra U.S.A. med<br />
amerikansk mesterskap med premier, medalje og berømmelse.<br />
Det var turnforeningen i Kragerø som absolutt ville ha en match<br />
mellom de to.<br />
Men Paulsen ble forhindret og sendte stedfortreder G. von<br />
Krogh som ble regnet for å være hovedstadens tredje beste løper.<br />
Krogh var handelsreisende og kom innom. I hans følge så man<br />
flere flotte bykarer, Nicolay Wiborg var en av dem.<br />
En mengde tilskuere møtte, og spenningen var stor. Det vrimlet<br />
av guttunger som ivrig beskuet den stilige løpers drakt og «skeiser».<br />
Dybvik hadde alminnelige klær og stokkskeiser med hjemmesmidde<br />
jern med stokker - helst av bjerk og kunne <strong>på</strong> ingen<br />
måte sammenlignes med moderne lengdeløp. .<br />
På Helle brukte de å ta stykker av kasserte sirkelblad og laget<br />
skeisejern (stål). De viste seg å være svært gode. Det fortelles at<br />
Martin slipte sine «skeiser» etter alle kunstens regler hos den flinke<br />
smeden <strong>på</strong> Helsøya, den siste som bodde i det gamle huset.<br />
De aller fleste holdt <strong>på</strong> Kristiania-mannen som favorit. Martin<br />
var en høy, kraftig kar og var <strong>på</strong> Hamar seminar og hadde konkarde<br />
(merke) i lua. Han var stø og rolig, viste ikke tegn <strong>på</strong> nervøsitet.<br />
Så bar det av sted, begge med armer <strong>på</strong> rygg. Ungene fulgte med<br />
et stykke utenfor banen. Omtrent halvveis begynte Martin og dra<br />
forbi. «Ja, men han Krogh har ikke fått farten opp enda,» ropte<br />
noen. «Bare vent: Han slipper nok ikke gutten så langt fra seg.»<br />
Martin bare økte <strong>på</strong> og hadde krefter i behold. G. von Krogh tok i av<br />
makt, ble sint og var rød i fjeset da han kom inn med Martin langt<br />
foran. «Det var en stor skam å bli slått aven bondegutt,» tenkte han<br />
vel. Det utrolige hadde hendt.<br />
Krogh ble gjort litt narr av. Flere syntes han møtte opp med et<br />
overlegent vesen. Og noen ropte: «Sett deg <strong>på</strong> rompa, Krogh!» Ja,<br />
slik ble det fortalt.<br />
Flere studerte skjærene til de to. Martins pekte helst framover,<br />
de fleste gikk med mere skrå skjær.<br />
Ingen i distriktet slo noensinne Dybvik <strong>på</strong> skeiser. Den verste<br />
116<br />
konkurrenten var Thomas Breivik fra Farsjø. Han tjente hos pastor<br />
Bredal i Sannidal. De konkurrerte ved flere stevner sammen med<br />
drangedøler og andre bygde gutter. Av og til var ledelsen foran<br />
Breivik ikke så stor.<br />
Martin Dybvik kunne utvilsomt ha blitt en stor «skeisernester»,<br />
hvis han hadde skaffet seg lengdeløp og lagt seg i trening. Mens<br />
han gikk <strong>på</strong> Hamar lærerskole, så han Axel Paulsen i aksjon, merkelig<br />
nok, Martin hadde mistet interessen. Skolearbeidet tok all<br />
hans tid. (Skrevet i 1961)<br />
«Pressens skogdag» en mandag i september 1972<br />
ble ledet av skogsjef Sigmund Haave med eksperter<br />
fra stat og fylke<br />
Emne: Tørrlegging av vannsyk myr og skogmark med planting,<br />
gjødsling og etterarbeider er brennaktuelt i dag.<br />
Forrige mandag hadde Telemark fylkeskontor invitert til en<br />
«Pressens skogdag» i Drangedal. Grøfting av vannsyk myr og<br />
skogmark var dagens tema. Dertil fikk vi se resultater fra tidligere<br />
års grøfting av plantefelter samt en grøftemaskin i aksjon <strong>på</strong> Sandvik<br />
gård som eies av Bernt A. Grøgaard - formannen i Drangedal<br />
skogråd som tok initiativet til innkjøp av nevnte grøftefreser i<br />
herredskogmester Danevads funksjonstid.<br />
Med fullt utstyr kostet grøftefreseren Kopo hundre tusen kroner<br />
og kjøres av Haakon l\fjaanes og Erling Gudbrands.<br />
Fra juli måned har de grøftet like så meget som hele fylket<br />
presterte i 1971 - 31500 meter grøft med 60 cm dybde og skrå<br />
vegger.<br />
Beste prestasjon har vært 535'm <strong>på</strong> en dag, <strong>på</strong> gunstig mark har<br />
den kapasitet for 1 000 meter pr. dag og nede i en pris av 40-50 øre<br />
pr. m, det samme som en betalte i 1930-årene.<br />
Freseren har fire bakhjul med en enestående flyte-evne og kan<br />
forsere seg gjennom 50-60 cm tæle, med andre ord en vidundermaskin<br />
- men stein er den ømfiendtlig for. Det var fylkesskogmester<br />
Omtveit som fortalte om maskinens egenskaper.<br />
Myra de grøftet er <strong>på</strong> ca. 35 dekar med 8 m grøfteavstand som<br />
varierer fra 10, 20, 30 m, alt etter fuktigheten.<br />
Når freseren har gjort godt ifra seg i Drangedal, skal den forflyttes<br />
til andre bygder, gå <strong>på</strong> omgang.<br />
117