Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Tragisk hendelse<br />
En dag senhøstes for ca. 140 år siden kom to omstreifere østfra <strong>på</strong><br />
bygdeveien gjennom Bamble. Den ene var farlig å komme ut for,<br />
ung og sterk, beryktet. De var sultne og hadde spist lite de siste to<br />
dagene . .<br />
Ved Rønholdt ga den ene seg etter. Mot kveld ville han krype inn<br />
i et uthus. Den unge og farlige fortsatte, var innom flere, men fikk<br />
svært lite. Han torde ikke gå hardt <strong>på</strong> for det var både karfolk og<br />
bikkjer hjemme.<br />
ba strøk han mot en gård ved kysten og hørte øksehogg et stykke<br />
fra husene, og regnet med at kvinnfolkene var alene.<br />
Ganske riktig, bestemor fikk se karen gjennom vinduet og kjente<br />
den farlige knekten med kniv i reima. Hun seg ned i slagbenken<br />
og gjorde seg syk, hadde vondt for å svare. Endelig fikk hun sagt at<br />
mannen var i fjøset.<br />
Det var mat han måtte ha nå, han var desperat. Bestefar kom<br />
akkurat ut av fjøsdøra og imot ham kom tateren, vill og hvit i<br />
øynene, stakkar. Det begynte så smått å bli tusmørkt. Nå truet den<br />
sultne med kniv i hand, da den andre ikke ville skynde seg. Dette så<br />
farlig ut, gamlingen så seg om etter smutthull, men, nei - umulig.<br />
Da kom de to sønnene fra skogen. De· grep hver sin kornstaur<br />
under låvebrua og sprang etter tateren som sprang fort ned over<br />
jordet, og han var rask. Men da det bar oppover lia, halte de inn<strong>på</strong>.<br />
Den sultne ba for seg og kastet kniven. Halvveis i bakken slo de<br />
ham ned, sier sagnet. Slik er det blitt meg fortalt. Mord - og usigelig<br />
redde ble de <strong>på</strong> gården. Udåden ble aldri oppklart.<br />
Men slik ordnet de seg. Det var østavær med et sjeldent lavvanne.<br />
Den drepte dro de til stranda i nattemørket. Så våget de to seg så<br />
langt ut som mulig, la et par bord mot slutten. Der grov de ei grav, la<br />
ham nedi, grov godt igjen, dekte over, og dro bordene unna.<br />
Om folkene <strong>på</strong> gården sov godt den natta, sier historien ingen<br />
ting om. Neste dag var det væromslag, sydost og snøtykke, noe<br />
som kom godt med for manndreperne. Alle spor var borte med<br />
høyvanne innover stranda.<br />
Snart begynte sønnene å hogge i lia der drapet hadde foregått <strong>på</strong><br />
begge sider av veien. De holdt <strong>på</strong> det meste av dagen, og da rakk<br />
snøen til midt <strong>på</strong> leggen. De følte seg nok tryggere og mente de<br />
hadde gjort et nyttig dagsverk.<br />
Omstreiferen som lå i høyet om natta <strong>på</strong> en gård ved Rørholdt,<br />
var innom flere hus eller spurte folk etter veien, men ingen kunne<br />
hjelpe ham. Noen var også innom gården der drapet hendte, men<br />
traff bare de to gamle som ingen ting kunne si.<br />
72<br />
..<br />
Våren etter ble gården solgt og de flyttet. Ingen visste hvor, og<br />
nye eiere overtok, og etterkommere fulgte etter .<br />
40-50 år gikk og en fin sommerdag hendte noe. To tvillinger i 6--7<br />
års alderen lekte ved stranda, seilte med barkebåter, veltet seg i<br />
sølevann, og skylte av seg gjørma <strong>på</strong> ungers vis.<br />
Det var sjeldent lavt vanne, og de fikk se noe (en haug) som<br />
gjorde dem nysgjerrige, la noen bord henimot, og nærmet seg<br />
bortil. Ben stakk opp. De lurte <strong>på</strong> om det gikk an å leke med noe av<br />
dette.<br />
Jenta som tok livet av ungen sin<br />
På en gård uti skjærgården tjente en jente for noen år siden.<br />
Hun var stor og kraftig og likte godt mannfolk, ble det sagt. Flere<br />
hadde vært sammen med jenta, helst i fine sommer<strong>nett</strong>er, og når<br />
hun gjette om søndagene. En sjøgutt her i nærheten ble kjæresten<br />
hennes. En høst tok han ut med en skute ved navn Matilde. Den<br />
forliste - alle ble. borte. Det ble sorg i flere hjem.<br />
I mai måned <strong>på</strong> den tid da gauken galer, nedkom jenta - fødte i<br />
dølgsmål. Om en tid ble ungen funnet <strong>på</strong> dotrevet i en litt stor eske.<br />
Husbonden fant esken. Jenta fikk ingen straff.<br />
Etter tre år skulle hun ha unge nr. to, og nå hadde hun håp om å<br />
bli gift, og da sa den vordende svigerfar: «Denne gangen skal hun<br />
visst legge <strong>på</strong> ungen sin.»<br />
Fra et besøk <strong>på</strong> Arøy<br />
I vinter - 1979 - bor det ingen <strong>på</strong> Arøy - avfolket. I sin tid var det<br />
skole der - i Daniels stue. I 1946 var det 30 i kretsen.<br />
Som guttunge gjette Daniel <strong>på</strong> Stråholmen, hos to eldre søsken,<br />
Anne og Ellen. Han var der også en vinter. Om kvelden gikk den<br />
ene til fjøset og så etter om kuene lå godt.<br />
Hvis en lå galt - vondt - gikk hun inn og vekket søsteren som da<br />
måtte bort å få en forandring <strong>på</strong> dette.<br />
Når de om høsten slaktet ei ku eller en okse, så måtte Daniel stå<br />
hele neste dag og banke talg - måtte ikke sitte. «Du har ung, god<br />
73