You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
sen som var fra Bamble. Stedet het Sjerke. Kona hans het Ingeborg,<br />
og døde tidlig. I ungdommen var han en uredd type.<br />
Som unggutt skulle han like før jul besøke et par gamle folk som<br />
hadde lite å leve av. Han dro frem skjækerkjelken og la <strong>på</strong> en god<br />
del matvarer, hadde alt i en rommelig kasse, og bandt den fast. Det<br />
var stor sno, og det var ulv <strong>på</strong> den tiden. De hadde hørt ul ved<br />
nattetid. Jo, den hadde også vist seg ved høylys dag. Derfor tok han<br />
med en skarpslipt øks og la i kassa og et langt tau. På halvveien<br />
sprang det en over veien. Da snudde gutten kjelken og skjøv den<br />
føre seg, og det lange tauet bandt han i kjelken og det dinglet og<br />
slang etter. Han kom hjem i god behold.<br />
Som litt eldre mann kom Hans til Vegre <strong>på</strong> Gumøy. En natt brant<br />
huset ned. Da gikk han til Haukeberg - der bodde hans eldste sønn<br />
- og spurte om han kunne være der. «For nå har huset brent opp for<br />
meg», sa han. «Men det er jo så det står skrevet at det som ikke<br />
kommer i Vår herres pengeskrin, skal i den ondes askehaug». Han<br />
tok det svært med ro. (En kaldblodig manns tale som ikke var<br />
plaget av stress).<br />
Snart bygde han opp et nytt hus, og likte seg best når han kunne<br />
rusle omkring og stelle alene. I den tiden hadde ikke folk store<br />
jordflekken for å ha noen husdyr, så mannen <strong>på</strong> Vegre hadde både<br />
ku, sauer og gris. Han var ensom og syntes det var selskap i å ha dyr<br />
rundt seg.<br />
Om sommeren hadde han grisen i en hole i Vegreheia. Den hadde<br />
formet seg inn i fjellet med en halvrundt hvelv - noe som naturen<br />
hadde ordnet til - gulvet var slett og fint. Hans satte en lem foran<br />
inngangen.<br />
Kua gikk rundt huset. Av og til dro han den opp <strong>på</strong> Vegreheia,<br />
noe som ingen annen har klart å gjøre, for det var vrient nok for folk<br />
å entre den. Det er mulig at Hans ville vise kua den fine utsikten<br />
over skjærgården helt til Jomfruland. Sauene gikk der i dagevis og<br />
en gang falt en sau ned i en dyp kløft og satte livet til.<br />
Slagsmål<br />
Mens Per Elevsen lå ved Sandåsen med familien sin, kom det to<br />
fantepar fra Sørlandet - Lyngør. Da flyttet Ludvigane til Lille<br />
Furuholmen og Per til Malmhella for nå gjorde de regning med at<br />
det ville bli bråk. De fire var farlige hvis de ble beruset. Den ene<br />
karen grep etter kniven når det riktig knep, holdt da knivbladet<br />
inne i handa, så spissen kom til syne. Med den stakk og rispet han.<br />
De to kvinnelige var krakilske nok <strong>på</strong> sin måte. De fire vinket og<br />
ropte til dem som flyttet seg bort. «Takk for sist! Kom ombord og<br />
hils <strong>på</strong> kjentfolk!»<br />
52<br />
De gliste fult og hvite tenner kom tilsyne i skitne, brune fjes.<br />
Snart gikk de til byen og kjøpte øl og billig vin - var innom flere<br />
kneiper, traff kjentfolk som ble med dem til Sandåsen.<br />
Det ble fyll og oppstyr utover kvelden - skrik og skrål. Folk<br />
samlet seg <strong>på</strong> veien og var fulle av nysgjerrighet.<br />
Fantene drakk og festet i flere jakter. Seilene var halvveis oppheist<br />
i masta med bommen langs båten, slik klarte de å skjule seg<br />
for skuelystne.<br />
Bak seilet klinte de med koner ogjenter. Slagsmålet begynte <strong>på</strong><br />
land. Det var fyll og sjalusi som satte det igang, og knivstikkerens<br />
kone var skyld i mange slagsmål. Hun var meget pen og «fyrrig» -<br />
tateraktig -likte å erte sin mann - å få karfolk til å sloss. Da mannen<br />
fant kona sammen med en kar, begynte levenet.<br />
Politiet var underveis ble det sagt. Brannmannskaper hadde<br />
plikt til å hjelpe - og enkelte i nabolaget. Da de fikk se politiet,<br />
stakk noen seg vekk. Enkelte hoppet i båtene og kasta loss - men<br />
ikke knivstikkeren, som rømte til båten med flere etter seg.<br />
Plutselig hadde de to poliser foran seg - ferdige til å borde. Da<br />
grep fentene hver sin åre og slo etter dem, mens skjelsordene fosset<br />
ut av deres munner. En av polisene fikk et slag i armen, ble vond,<br />
og idet han skulle til å hoppe uti, ble båten puffet fra land og<br />
politikaren for til sjøs - bare lua holdt seg nokså tørr, ble det sagt.<br />
Den uniformerte med snorer og stas, som de fryktet og hatet så<br />
inderlig.<br />
Knivstikkeren ble med <strong>på</strong> rådstua og fikk