You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
. t -; ..<br />
' .<br />
Snart red vi mot Evjemoen og lå ute nok en natt. Et stykke fra<br />
moen ble vi møtt aven menig tysk soldat, som gikk foran. Mange<br />
tyske offiserer sto der og ventet og tok imot, og våre måtte ta disse i<br />
hendene - det føltes motbydelig.<br />
«Den 20. april var jeg hjemme», sa Jens Vinner.<br />
Gunnar Jensen var den gang ansatt ved fyret. Den 8. hadde han<br />
frivakt, og over radio kom det melding fra generalstaben om at alle<br />
fyrtårn skulle slukkes. Med en gang gikk jeg opp i tårnet med<br />
beskjeden til de to vakthavende, men de ventet med å slukke før<br />
det kom ordre fra fyrdirektøren. Tåkeluren gikk også for fullt.<br />
Neste dag kom svarte, tyske fly inn over land.<br />
Anker Sørensen måtte 8. april til Kragerø om ettermiddagen og<br />
hente medisiner til hesten som hadde fått kollik. Hele natta kjørte<br />
han i tåka. Ved %5-tiden om morgenen fikk han landkjenning og lå<br />
da innerst i Bureid-kilen. Med det samme han steg i land <strong>på</strong> brygga<br />
i byen fikk han høre siste nytt: «Det er krig i Norge».<br />
Harriet Schønberg opplevde 9. april i Oslo, og ble vekket av<br />
skudd og kanondrønn.<br />
I grunnen ventet jeg noe sådant, etter hva radioen meddelte. I<br />
1936 var jeg i Tyskland. Da sa en svartskjortet soldat til meg:<br />
«Bare vent til vi kommer til Norge med dette bindet <strong>på</strong> armen<br />
hakekorseb> .<br />
Vi evakuerte til Bestum - det farligste stedet, like ved Fornebu,<br />
som tyskerne inntok straks. Store kollonner masjerte inn og masse<br />
fly hadde vi over oss, et fløy så lavt at det tok toppen aven gran.<br />
Om natten lå vi i punkthus et <strong>på</strong> Frogner, og vi hadde skinnkåper<br />
<strong>på</strong> hele mai måned.<br />
Siden gikk jeg inn i hjemmefronten. Et nytt 9. april må ikke<br />
gjenta seg .<br />
. Dagfinn Aasvik var <strong>nett</strong>opp kommet hjem fra sjøen og <strong>nett</strong>opp<br />
fått vernepliktsbok der det sto at han skulle inn i marinen 9. april.<br />
Da han kom inn til byen samme dag, sa lensmannen: «Reis hjem<br />
igjen, vi har visst ikke noen marine lenger».<br />
Jens Martin Sørensen, som fører «Langøy», møtte <strong>på</strong> skolen for<br />
Skåtøy for lærer Ljosland som sendte dem hjem. Simonsen var<br />
ombord i torpedojageren Odin, som bevoktet kysten fra svenskekysten<br />
til Flekkefjord. Den 9. april lå vi ved Lillesand og fikk ordre<br />
om å rykke ut og berge tyskere etter torpedering av et troppetrans<br />
portskip som var blitt senket aven polsk ubåt.<br />
98<br />
Flere hundre mann gikk til bunns med skipet.<br />
Vi plukket opp 18.<br />
I<br />
J<br />
Verdensomflygeren Jimmie (James) Matterns nødLanding <strong>på</strong><br />
JomfruLand 4. juni 1933<br />
Mattern startet fra New-York 3. juni kl. 5.25 i sitt fly «Century<br />
Progress» med 525 hk motor og 9 cylindre. Flyets farge var rødt,<br />
hvitt og blått. Målet var å slå Post og Gattys rekord. Mattern klarte<br />
ikke sitt mål, men ble allikevel verdensberømt. Hans mot og prestasjoner<br />
var for stor til det, og hans flysertifikat er plassert <strong>på</strong><br />
månen. Astronauten White plantet det der for noen år siden.<br />
Da han nødlandet <strong>på</strong> Jomfruland, hadde han fløyet i et strekk fra<br />
New York <strong>på</strong> ca. 23 timer. Han kom ut for storm i Atlanteren,<br />
kjempet seg fram gjennom is og tåke.<br />
Det var litt aven redselstur. Mattern hadde kurs for Paris; men<br />
stormsentret drev ham nordover. Han prøvde å komme ut av området,<br />
fløy ut til siden. Tåken ble snart så tett som en vegg, og flyet<br />
holdt <strong>på</strong> å ned-ise, for han var oppe i 600 fots høyde.<br />
Derfor gikk han ned i et bratt stup mot havflaten for å prøve om<br />
han kunne komme der og unngå tåken; men stormen var så voldsom,<br />
og tåken hang så lavt at alt så utgjort ut. Under det bratte<br />
stupet hørte han et knekk i den ene vingen som ble skadet. Flyveren<br />
var da kommet ca. 200 miles nordover.<br />
Da han endelig fikk se land i det fjerne, - en kystlinje, trodde han<br />
det var Skottland; men da kysten bøyet av mente han det måtte<br />
være Norge eller Sverige.<br />
Mattern fulgte kysten og tok flere turer innover for å finne landingsplass.<br />
Det viste seg at han var kommet inn litt syd for Bergen,<br />
Her har Hans Løkstadsatt parhesteneforan «kjøredoningen» iferd<br />
med å sLepe Matterns fly ut av steinområdet med hjelp av mannsterke<br />
karer. Litt aven jobb før de kom ut <strong>på</strong> start-jordet.<br />
99