Inkluderende spesialundervisning? - LP-modellen
Inkluderende spesialundervisning? - LP-modellen
Inkluderende spesialundervisning? - LP-modellen
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
(2006) foretok en gjennomgang av høringsuttalelsene og de skriver at om lag halvparten<br />
støttet forslaget om å fjerne bestemmelsene om <strong>spesialundervisning</strong>. Da forslagene til<br />
reformen i grunnopplæringen, Kunnskapsløftet, ble lagt frem, først i Kultur for læring<br />
(St.meld. nr. 30 2003-2004) og siden som forslag til endringer i Opplæringslova (Ot.prp. nr.<br />
57 2004-2005), fremmet heller ikke Departementet forslag om å fjerne bestemmelsene om<br />
<strong>spesialundervisning</strong>. Stortinget sluttet seg til Departementets forslag.<br />
Argumentasjonen, både i høringsuttalelsene, i stortingsmeldingen og i Stortingets behandling,<br />
var i hovedsak av rettsikkerhetsmessig, juridisk, økonomisk og kompetansemessige art.<br />
Pedagogiske argumenter ble ikke brukt i særlig grad. Hovedbekymringen var om det ville<br />
være mulig å sikre unge med behov for <strong>spesialundervisning</strong> et godt nok tilbud, nok ressurser<br />
og lærere med nødvendig kompetanse, uten disse bestemmelsene. Det ble i en rekke<br />
høringsuttaleser uttrykt frykt for at fylkeskommuner, kommuner og skoler i trange tider ikke<br />
ville prioritere unge med behov for <strong>spesialundervisning</strong>, dersom disse unge ikke hadde et<br />
lovverk i ryggen. Institutt for spesialpedagogikk (ISP) stiller seg i sin høringsuttalelse<br />
spørrende til om kommuner og skoler vil bruke de pengene som skal til for at elever ”som har<br />
behov for en mer omfattende individuell tilpasning av opplæringen enn det som er vanlig å<br />
gjøre gjennom tilpasning av vanlig undervisning” (ISP 2003:17), når retten til<br />
<strong>spesialundervisning</strong> er fjernet. Norsk forbund for utviklingshemmede argumenterer på liknede<br />
vis, og sier at ”den juridiske retten til individuell tilleggsressurs må beholdes” (NFU 2003:1).<br />
Også Regjeringen brukte den samme argumentasjonen. Den redegjorde i Kultur for læring for<br />
mange av de problematiske sidene og svakhetene ved eksisterende <strong>spesialundervisning</strong>, og<br />
argumenterte for en sterkere satsing på tilpasset opplæring, men konkluderte med at retten til<br />
<strong>spesialundervisning</strong> måtte opprettholdes: ”Det er grunn til å tro at det blir vanskeligere å<br />
ivareta retten til tilpasset opplæring dersom retten til <strong>spesialundervisning</strong> fjernes” (St.meld.<br />
nr. 30 2003-2004:87). Departementet viste også til at ”(…) bestemmelsene om<br />
<strong>spesialundervisning</strong> [innebærer] saksbehandlingsregler som sikrer rettssikkerheten når det er<br />
tvil om det ordinære opplæringstilbudet til eleven fungerer godt nok” (samme sted). Derfor<br />
gikk departementet inn for å ”videreføre prinsippene i dagens bestemmelser om tilpasset<br />
opplæring og <strong>spesialundervisning</strong>” (samme sted).<br />
Da saken kom til Stortinget sluttet alle opp om departementets forslag. Også Stortinget uttalte<br />
kjennskap til problemer og utfordringer med den eksisterende <strong>spesialundervisning</strong>, men endte<br />
likevel opp med denne konklusjonen: ”Komiteen mener videreføring av lovbestemmelsene<br />
55