Last ned som .pdf - Flyktninghjelpen
Last ned som .pdf - Flyktninghjelpen
Last ned som .pdf - Flyktninghjelpen
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
konvensjoner og regelverk<br />
globale regelverk<br />
Flyktningkonvensjonen av 1951 Inneholder bestemmelser om<br />
hvem <strong>som</strong> er å anse <strong>som</strong> flyktning, om beskyttelse mot retur og<br />
om hvilke rettigheter en flyktning har.<br />
En flyktning er en person <strong>som</strong> med rette frykter for forfølgelse på<br />
grunn av rase, religion, nasjonalitet, politisk oppfatning eller tilhørighet<br />
til en bestemt sosial gruppe. Det er et vilkår at hun/han<br />
befinner seg utenfor sitt hjemland, det vil si har krysset en internasjonal<br />
grense. Grunnsteinen i all flyktningbeskyttelse er også<br />
<strong>ned</strong>felt i Flyktningkonvensjonen: non-refoulement-prinsippet<br />
(artikkel 33). Dette prinsippet innebærer at ingen må sendes tilbake<br />
til et område der liv og sikkerhet er i fare.<br />
1951-konvensjonens anvendelse<strong>som</strong>råde ble utvidet gjennom<br />
1967-protokollen, <strong>som</strong> opphevet begrensninger med hensyn til tid<br />
og rom.<br />
■ http://www.unhcr.org<br />
FNs retningslinjer for internt fordrevne (UN Guiding<br />
Principles on Internal Displacement), fra 1998, er en samling av<br />
de viktigste rettighetene til internt fordrevne. Prinsippene – eller<br />
rettighetene – er hentet fra internasjonal sedvanerett og forskjellige<br />
juridiske instrumenter i internasjonal rett, deriblant<br />
Verdenserklæringen om menneskerettighetene av 1948,<br />
160<br />
beskYttelse av FlYktninger og internt ForDrevne<br />
Flyktningretten, menneskerettighetene og internasjonal humanitær<br />
rett består i stor grad av internasjonalt, juridisk bindende<br />
regelverk. De består av både globale og regionale bestemmelser.<br />
I tillegg er stater også bundet av internasjonal sedvanerett,<br />
<strong>som</strong> gjør at stater er forpliktet til å følge regler <strong>som</strong> i utgangspunktet<br />
ikke var juridisk bindende, men <strong>som</strong> gjennom statspraksis<br />
over lang tid har antatt bindende form.<br />
Folkerettslige regelsett<br />
Flyktningrettslige instrumenter, menneskerettighetsinstrumenter<br />
og de internasjonale humanitære instrumenter sier noe om<br />
hvem <strong>som</strong> er å anse <strong>som</strong> flyktning og hvem <strong>som</strong> ellers har rett<br />
til internasjonal beskyttelse - hva slags beskyttelse <strong>som</strong> skal<br />
gis, og byrdefordeling mellom landene. Den primære beskyttelsen<br />
er i utgangspunktet ment å skulle gis i ens eget hjemland<br />
gjennom menneskerettighetene. Denne beskyttelsen er<br />
imidlertid fremdeles fraværende i store deler av verden<br />
i dag. Det sentrale i flyktningretten er derfor at personer <strong>som</strong><br />
ikke kan få beskyttelse i sitt eget hjemland, kan søke om å få<br />
internasjonal beskyttelse. Flyktningkonvensjonen av 1951 er<br />
det viktigste beskyttelsesinstrumentet. Kunnskap om menneskerettighetskonvensjonene<br />
er viktig blant annet for å kunne<br />
tolke flyktningkonvensjonen i tillegg til at det gir et eget vern<br />
mot tilbakesendelse til steder man frykter alvorlige overgrep.<br />
Menneskerettighetsinstrumentene utgjør den primære beskyttelsen<br />
for internt fordrevne. Disse vil ikke kunne påberope seg<br />
vernet etter flyktningkonvensjonen da denne bare gjelder de<br />
<strong>som</strong> har krysset en internasjonalt anerkjent grense. FNs retningslinjer<br />
for internt fordrevne (av 1998) er en samling prinsipper<br />
hentet fra forskjellige menneskerettighetsinstrumenter,<br />
internasjonal humanitær rett, flyktningretten og internasjonal<br />
sedvanerett <strong>som</strong> hver for seg er bindende. Retningslinjene<br />
fastsetter både de internt fordrevnes rettigheter, samt myndigheters<br />
og opprørstyrkers plikter i alle fluktens faser.<br />
Konvensjonene om sivile og politiske rettigheter og om sosiale,<br />
økonomiske og kulturelle rettigheter av 1966 samt de fire<br />
Genève-konvensjonene om beskyttelse av personer og gjenstander<br />
i krig. Retningslinjene er gruppert i fire hovedtema: ikke-diskriminering,<br />
bevegelsesfrihet, fysisk sikkerhet og humanitær<br />
assistanse.<br />
■ http://www.ohchr.org/english/issues/idp/standards.htm<br />
Menneskerettighetserklæringen av 1948 Inneholder fundamentale<br />
menneskerettigheter. Fra å være en ikke-juridisk bindende<br />
erklæring i 1948, er det i dag ingen <strong>som</strong> vil bestride at mange<br />
av disse menneskerettighetsprinsippene er juridisk bindende sedvanerett.<br />
De er <strong>ned</strong>felt i en rekke menneskerettighetsinstrumenter<br />
og i nasjonal lovgivning og grunnlover i mange land. Sentralt i<br />
Menneskerettighetserklæringen står artikkel 14 <strong>som</strong> omfatter<br />
retten til å søke asyl (”Enhver har rett til i andre land å søke og ta<br />
imot asyl mot forfølgelse.”).<br />
■ http://www.unhchr.ch/udhr/lang/eng.htm<br />
FN-konvensjonen om sivile og politiske rettigheter av<br />
1966 (SP) Konvensjonen omhandler viktige sivile og politiske<br />
rettigheter, <strong>som</strong> forbud mot vilkårlig frihetsberøvelse, forbud mot<br />
tortur, ytringsfrihet, religionsfrihet og organisasjonsfrihet.<br />
■ http://www.unhchr.ch/html/menu3/b/a_ccpr.htm