rapporten
rapporten
rapporten
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
De sørlige og østlige områdene består av<br />
p r ek a m b r i s k e g r u n n f j e l l s b e r g a r t e r,<br />
vesentlig gneiser og granitter. Disse<br />
bergartene er harde og inneholder lite<br />
plantenæringsstoffer. Jordsmonnet, som for<br />
en stor del er lokal morene i disse områdene,<br />
blir derfor relativt tynt og oftest stein og<br />
sandrik med middels næringsinnhold.<br />
Vegetasjonen er derfor fattigere i disse<br />
områdene. Noen steder bryter det fram<br />
diorit, hornblendegabbro og grønnstein –<br />
mer næringsrike bergarter – og en ser da<br />
at vegetasjonen blir rikere med mer<br />
lauvskog og store urter. Flere steder på<br />
Stange almenning og i skråningene langs<br />
Mjøsa fra Strandlykkja og nordover er dette<br />
tilfelle.<br />
Grunnfjellsbergartene i sør og øst er lite<br />
egnet til å motstå sur nedbør, og deler<br />
av kommunen har tildels betydelige<br />
f o r s u r i n g s s k a d e r i f o r m a v<br />
fisketomme vann m.v. Dette kan ha<br />
betydning for utbredelsen av lom,<br />
fiskeender. De senere årene har en imidlertid<br />
bedret på situasjonen ved å kalke vassdragene.<br />
Topografisk er ikke kommunen preget av de<br />
store terrengujevnheter. I nord dominerer et<br />
svært flatt åkerlandskap. Skoglandskapet i sør<br />
og øst er mer kupert, men landskapet er<br />
duvende og mangler dramatikk i form av<br />
bergskrenter, juv o.l Antall reirlokaliteter for<br />
k l i p p e h e k k e n d e f u g l e r s o m e n k e l t e<br />
rovfuglarter, hubro o.l. er derfor få og av stor<br />
verdi.<br />
Noen steder i grunnfjellsområdene er det<br />
løsmasser av tildels betydelig mektighet<br />
(Follestad 1973 & Follestad 1974). Sand og<br />
grusmoer med furuskog finner en f.eks. nord<br />
øst i Romedal almenning, og en spesiell<br />
blanding av næringsrik morene og blokkmark<br />
preger deler av Kolomoen. Her finner man<br />
også en grusåre som stammer fra en breelv<br />
som rant ut ved Tangen. I dalføret fra<br />
Harasjøen og ned til Sætersjøen i Odalen har<br />
en også avsetninger med tildels betydelig<br />
mektighet. Ved Rotlia finnes en betydelig rygg<br />
av leirholdig finmateriale. Det samme<br />
fenomenet finner en igjen på andre siden av<br />
Mjøsa. Leiren har karakter av å være avsatt i<br />
saltvann, og hvis det er tilfelle må det være en<br />
interglacial avsetning som ikke ble erodert bort<br />
under siste istid. I de varme vest skråningene<br />
på vår side av Mjøsa har dette blitt til<br />
i n n l a n d e t s n o r d l i g s t e e d e l l a u v s k o g a v<br />
betydning dominert av ask, lind, lønn og<br />
Viltkartlegging – Naturgrunnlaget<br />
Side 8<br />
hassel.<br />
Starter en gjennomgangen av<br />
vegetasjonen i kommunen på<br />
høydedragene i de øvre deler av<br />
almenningene i sør og øst, finner en øverst<br />
på de skrinne toppene lavfuruskog hvor<br />
reinlav og kvitkrull dominerer og<br />
r ø s s l y n g - s k i n n t r y t e s k o g m e d<br />
røsslyng blokkebær og tyttebær.<br />
Furu og noe gran, dominerer i<br />
tresjiktet.<br />
Litt ned i lia av åsen dominerer<br />
blåbærgranskogen. I områder<br />
med grus og sandavsetninger,<br />
spesielt i det nordre av Romedal<br />
almenning, tar furua over. Her og<br />
der i åssidene kan en finne en mer<br />
frodig vegetasjon av småbregnestorbregne-<br />
og høgstaudeskog selv om det<br />
ikke er snakk om store arealer. Generelt kan en<br />
si at almenningene og Romedal almenning<br />
spesielt preges av relativt fattige skogstyper<br />
med furu og gran, og med påfallende lite<br />
løvskog sett under ett. Fraværet av løvskog har<br />
bedret seg noe gjennom bestandsskogbruket,<br />
men gammel løvskog som er spesielt viktig for<br />
mange viltarter er sjeldent i dette område.<br />
Mangel på eldre løvskog skyldes antakelig en<br />
betydelig hogst i tidligere tider. De få flekkene<br />
med frodig vegetasjon som er der, skyldes<br />
oftest små lommer av breelvavsetninger som<br />
gir mer finmateriale i jorda eller berggrunnoppslag<br />
av hornblendegabbro.<br />
Nederst i liene er det oftest flekkvis<br />
småbregne- og storbregne skog imellom<br />
blåbærgranskogen. Noen steder finner en også<br />
tilløp til lågurtskog med markjordbær. De sist<br />
nevnte vegetasjonstypene er mer vanlig i<br />
Stange almenning og i lisidene fra Strandlykja<br />
i sør til Brynsåsen i nord.<br />
På flatere partier i øst brer det seg ut store<br />
næringsfattige torvmyrer med tranbær og noe<br />
molte. Langs vassdragene finnes også noen<br />
tilløp til næringsrike myrer med litt finere<br />
starrvegetasjon. De helt rike myrtypene finner<br />
en imidlertid ikke i disse områdene. Myrene er<br />
delvis bevokste med furu og bjørk. Noen av<br />
disse myrene var tidligere vann og tjern.<br />
På Tangenhalvøya og Kolomoen er rikere<br />
vegetasjonstyper vanlige, og tidligere utstrakt<br />
utmarksbeite og mange hagemarkspregede<br />
områder gjør at en i disse områdene kan finne